Справа № 455/1040/21
Провадження № 2/455/172/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2023 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Пошивака Ю.П.,

секретар судового засідання Бобельська Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу №455/1040/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

15.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що у березня 2020 року відповідач без її дозволу проник на її земельну ділянку і зрізав кілька гілок потовщеної частини крони дерева (горіха), чим наніс її приватній власності майнову шкоду, оскільки знищив ділянку на якій проростала малина і пошкодив паркан з металевої сітки.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь відшкодування: матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок неправомірних дій відповідача у розмірі 20000 гривень, моральної шкодив розмірі 10000 гривень та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою судді від 05.08.2021 року позовну заяву залишено без руху.

16.09.2021 року недоліки позову усунуто.

Ухвалою судді від 27.09.2021 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 10 годину 00 хвилин 26.01.2022 року.

Ухвалою суду від 26.01.2022 року підготовче засідання відкладено на 10 годину 00 хвилин 19.04.2022 року.

Ухвалою суду від 19.04.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляу по суті на 10 годину 00 хвилин 18.10.2022 року, який відкладено на 12 годину 00 хвилин 09.02.2023 року та на 16 годину 00 хвилин 23.02.2023 року.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяі, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач ОСОБА_2 без її дозволу проник на її земельну ділянку, пошкодив дерево, малину та огорожу. Гілки, які він пообрізав залишив. На її зауваження не звертав уваги та вів себе дуже зухвало, внаслідок чого вона зазнала моральних страждань.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що він дійсно в кінці зими, без згоди ОСОБА_1 взяв драбину і зрізав три- чотири гілки її горіха, оскільки ті затінювали його грядку. Додав, що іншого майна ним пошкоджено не було.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як слідує з матеріалів справи, право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Актом обстеження від 19.03.2021 року встановлено, що жителями багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , без згоди власника ОСОБА_1 проведено обрізку гілок дерева горіх, який розрісся у висоту та ширину і внаслідок чого частина крони дерева до моменту обрізки можливо виходила за межі приватизованої земельної дінки ОСОБА_1 на якій росте даний горіх. Обрізані гілки дерева не прибрано, а залишено на земельній ділянці ОСОБА_1 (а.с.4-5).

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З системного аналізу положень ст.1166 ЦК України вбачається, що остання передбачає презумпцію вини правопорушника, у зв`язку з чим на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди, при цьому для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що діями відповідача було знищено її земельну дялянку на якій проростала малина, горіх від дій відповідача хворів і не плодоносив, окрім того відповідачем ОСОБА_2 було пошкоджено її паркан.

Суд вважає, що дані обставини не доведено належними та допустимими доказами. Доводи ОСОБА_1 про заподіяння їй матеріальної шкоди в розмірі 20000,00 гривень жодними доказами не підтверджуються, незважаючи на неодноразові роз`яснення і пропозиції суду їх надати.

Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 20000,00 гривень, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Верховний Суд у постанові від 19.06.2019 року у справі № 761/20404/14-ц звернув увагу на наступне. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В обґрунтуванні вимог в частині стягнення моральної шкоди позивачка ОСОБА_1 зазначає, що фізичні та моральні страждання посилилися при відмові відповідача сплатити їй суму для проведення відновлювальних робіт та придбання необхідних матеріалів. Моральна шкода виражена у нервовому потрясінні, внаслідок пошкодження особистого майна, погіршення її стану здоров`я та зухвалої поведінки ОСОБА_2 .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтвердив, що ним було самовільно, без попередньої згоди зрізано гілки горіха, який знаходився на земельній ділянці позивачки ОСОБА_1 . Зрізані гілки він залишив на земельній ділянці.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Вказана позиція є аналогічною і у вирішенні інших справ Європейського суду: рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Антипенко проти Російської Федерації», постанова у справі від 14 лютого 2008 року «Пшеничний проти Російської Федерації».

Суд вважає, що діями відповідача позивачці однозначно завдано моральної шкоди, в той же час, згідно актуальної позиції Верховного Суду, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що розмір шкоди, яку ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь є завищеним, а тому до стягнення з відповідача на користь позивачки, з врахуванням вимог розумності та справедливості, підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 3000,00 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Загальна сума задоволених вимог позивачки складає в розмірі 3000,00 гривень, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивачки в сумі 272 гривні 40 копійок.

Керуючисьст.ст.22, 23, 322, 1166 ЦК України, ст.ст. 4, 7, 8, 11, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 89, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_3 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_3 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 272 (двісті сімдесят дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складання повного судового рішення 03.03.2023 року.

Суддя Пошивак Ю.П.