Справа № 175/3924/21
Провадження № 2/175/1158/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Лещенко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту, в якому просила суд постановити рішення, яким встановити безоплатний земельний сервітут на частину земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0088, саме частину з боку АДРЕСА_1 довжиною 19,74 метри, шириною 1,00 метр, що відповідає характеристикам наявного на ній проходу з правом проходу та проїзду по наявному шляху.

Представник позивача ОСОБА_1 за ордером на надання правової допомоги ОСОБА_3 (а.с.100) надав суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача(а.с.107).

Відповідач ОСОБА_2 просила суд розглянути справу без її участі(а.с.88), надано відзив в якому відповідачка заперечувала щодо задоволення позовних вимог(а.с.61-76).

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, ознайомившись з наданими сторонами доказами, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Судом встановлено, що відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,0738 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 з кадастровим номером :02:002:0084(а.с.13).

Також відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 січня 2007 року виданого Волоською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_3 (а.с.20), що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на майно(а.с.21), однак документів щодо виникнення права власності на земельну ділянку під зазначеним нерухомим майном позивачем не надано.

Між зазначеною земельною ділянкою та квартирою які є у власності ОСОБА_1 також знаходиться квартира АДРЕСА_4 , що підтверджується планом земельної ділянки(а.с.38).

Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,13 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 з кадастровим номером :02:002:0088(а.с.14).

15 липня 2020 року актом комісії Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області було проведено обстеження земельної ділянки на території Новоолександрівської сільської ради АДРЕСА_6 проведено обстеження та встановлено винос меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0088 на місцевості та виявлено, що межі земельної ділянки перетинають проїзд по АДРЕСА_5 (а.с.19).

26 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з листом-пропозицією про укладення договору про встановлення земельного сервітуту(а.с.45-48), однак позивачка відповіді на зазначений лист не отримала.

Згідно ч. 1-2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 401 ЦК України встановлено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом; сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

У відповідності до ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо; особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Відповідно із статтею 91 Земельного Кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані: не порушувати прав власників сумісних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до статті 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

У відповідності до ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази , приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо отримання права власності або ж іншого права користування земельною ділянкою під квартирою АДРЕСА_3 , також позивачем не надано достатніх доказів щодо неможливості доступу до земельних ділянок будь-яким іншим способом аніж встановленням земельного сервітуту(з плану земельної ділянка вбачається можливість вільного доступу до земельної ділянки яка належить ОСОБА_1 з кадастровим номером :02:002:0084 з боку АДРЕСА_1 та вільного доступу до квартири АДРЕСА_3 саме зі сторони АДРЕСА_5 ).

Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст. 15, 16, 319, 401, 404 ЦК України, ст. 91, 98, 103 ЗК України, ст. ст. 2, 13, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.