Справа № 145/1993/21
Провадження № 22-ц/801/494/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вальчук В. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 рокуСправа № 145/1993/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Сала Т. Б., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу)

ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Сутисківська селищна рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Люликом Романом Івановичем, на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 26 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Вальчука В. В. в смт. Тиврів, повне судове рішення складено 03 січня 2023 року,-

в с т а н о в и в :

24 грудня 2021 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Люлика Романа Івановича, звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Сутисківська селищна рада, якій висував вимогу встановити факт прийняття ним та ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника ОСОБА_3 . Після його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1 , у якому проживав заявник - ОСОБА_1 його мати ОСОБА_2 , які фактично після смерті чоловіка та батька прийняли спадщину, але юридично своїх прав не оформили.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника ОСОБА_2 , після її смерті залишилось спадкове майно: 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 , яку вона прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_3 , однак не встигла оформити.

ОСОБА_1 вважаючи, що прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав з нею, інших спадкоємців немає, в серпні 2021 року звернувся до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л. С., з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 .

Постановою від 08 вересня 2021 року приватний нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав невстановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 26 грудня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовлено.

Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з недоведеності вимог заяви, вказавши, що заявником не надано жодного доказу його спільного проживання зі спадкодавцем, що свідчило б про факт прийняття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , оскільки згідно довідки Сутисківської селищної ради № 02-017/643 від 22.09.2021 року (а.с. 9) та відповіді відділу обліку та моніторингу УДМС у Вінницькій області від 06.10.2022 року (а.с. 137), ОСОБА_3 зареєстрованим в АДРЕСА_1 , не значиться, а ОСОБА_1 з 30.01.2009 року по теперішній час зареєстрований в АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка Сутисківської селищної ради № 1242 від 24.06.2021 року (а.с. 10).

Не погодившись із цим рішенням, 25 січня 2023 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Люлика Р. І., подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 26 грудня 2022 року скасувати, постановити нове, яким задовольнити вимоги заявника.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги та не надано юридичної оцінки доказам, які підтверджують наявність підстав для задоволення вимог заявника, зокрема: заповіт зареєстрований секретарем Сутисківської селищної ради 20 травня 2011 року, згідно якого, ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в рівних частках. Зі змісту цього заповіту вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . Секретар Сутисківської селищної ради встановила особу заповідача та перевірила його дієздатність.

Також підтверджує факт проживання та реєстрації заповідача за цією адресою акт про постійне проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини від 05 серпня 2021 року, який безпідставно не взятий місцевим судом до уваги, так як цей акт не містить печатки та підписаний - ОСОБА_5 , без зазначення хто вона така, де працює та яку посаду займає.

Зауважує, що 19.07.2017 року набув чинності Закон № 1982 VIII від 23.03.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами - підприємцями», яким внесено зміни до низки законодавчих актів, якими виключаються вимоги про обов`язкове використання печаток, установлено, що відбиток печатки не може бути обов`язковим реквізитом будь-якого документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування, копія вважається засвідченою у встановленому порядку, якщо на такій копії проставлено підпис уповноваженої особи суб`єкта господарювання, або фізичної особи - підприємця.

Крім того звертає увагу на те, що суд не дав оцінки показам сусідів заявника: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які своїми підписами засвідчили факт спільного проживання батька та сина.

Вказує, що від встановлення даного юридичного факту залежить реалізація заявником свого права на спадщину. Вважає, що факт постійного проживання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі спадкоємцем ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , доведено.

Крім цього зазначає, що судом першої інстанції було встановлено, що жодна інша особа не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки інший його син ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а особа в інтересах якої він склав заповіт, - ОСОБА_9 до нотаріуса не звертався, що підтверджується відсутністю заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_4 .

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк до суду не надійшов, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Люлик Р. І., підтримав викладене в апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Сутисківської селищної ради, повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає вимогам закону.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Частиною першою, другою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293, статті 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у пункті 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

По справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджуєьться свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 виданим Тиврівським ВДРАЦС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного МУМЮ (м. Хмельницький) (а. с. 11).

- ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 виданем Тиврівським ВДРАЦС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного МУМЮ (м. Хмельницький) (а.с. 12).

- ОСОБА_3 належав будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , про що свідчить реєстраційне посвідченням (а. с. 14) та витяг з Державного реєстру правочинів № 5820399 від 21.04.2008 (а. с. 13).

- ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 виданим Тиврівським ВДРАЦС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного МУМЮ (м. Хмельницький) 23.06.2021 року (а.с. 6), є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4

- Згідно акту про постійне проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини від 05 серпня 2021 року, ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 і постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 за цією адресою на час відкриття спадщини (а. с. 7).

- Відповідно до довідки виконавчого комітету Сутисківської селищної ради № 1 369 від 08.07.2021 року ОСОБА_2 постійно, з 30.01.2009 року і до дня своєї смерті, проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 і на день її смерті разом з нею проживав і був зареєстрований її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4. (а. с. 8).

- З відповіді Сутисківської селищної ради Вінницької обл. № 02-17/643 від 22.09.2021 року, наданої на адвокатський запит, вбачається, що в Сутисківській селищній раді немає підтверджуючих документів щодо місця проживання та місця реєстрації ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак немає документальних підстав для видачі довідок факт спільного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_1 . В Сутисківській селищній раді зберігається примірник заповіту ОСОБА_3 від 20.05.21011 року, р. № 92 (а. с. 9).

- Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 1242 від 24.06.2021 ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 з 30.01.2009 року по теперішній час (а. с. 10).

- Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області № 276/02-31 від 09.09.2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 19).

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 141-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику ОСОБА_1 для оформлення спадкових прав, після смерті на належну померлому ОСОБА_3 земельну ділянку, яка на даний час успадкована його сестрою.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до заповіту, зареєстрованому секретарем Сутисківської селищної ради 20 травня 2011 року, ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в рівних частках (а. с. 112).

- ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується повторним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № від 12 жовтня 2022 року (а. с. 135-136).

- Відповідно до заповіту, зареєстрованого секретарем Сутисківської селищної ради 23 червня 2016 року, ОСОБА_4 усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 160).

- З наданої на виконання вимог ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2022 року (а. с. 164) відповіді Тиврівської державної нотаріальної контори № 589 0116 від 07.12.2022 року, слідує, що спадкова справа Тиврівською державною нотаріальною конторою відносно майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , не заводилась (а. с. 167).

- Приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу Вінницької області надано відповідь на запит за Вих. № 323/01-16 від 22.12.2022 року, з якої також вбачається, що спадкова справа приватним нотаріусом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , не заводилась (а. с. 177).

Отже, складаючи заповіт ОСОБА_3 визначив двох спадкоємців: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Як вбачається із заповіту ОСОБА_4 (а. с. 160), інформаційної довідки зі спадкового реєстру (а. с. 147), ОСОБА_10 також проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Фактичне проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , зазначає ОСОБА_1 як доказ прийняття ним спадщини.

Проте, з огляду на те, що ОСОБА_4 , також до смерті проживав за цією адресою і все своє майно заповів ОСОБА_9 , остання мала б безумовно брати участь у розгляді цієї справи як заінтересована особа.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не встановив коло осіб, які претендують на спадкове майно, не з`ясував чи є спадкоємці у порядку, передбаченому спадковим правом, які б оспорювали право заявника на прийняття спадщини, та не з`ясував чи існує спір про право.

Згідно позиції Верховного Суду, сформованої у справах № 175/423/18 від 23.12.2019 року, № 265/4631/19 від 09.12.2020 року, під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Відтак, наведені обставини свідчать, що у справі що розглядається існує спір про право на спадкове майно, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження. Таким чином, встановлення юридичного факту прийняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , впливає на спадкові права і обов`язки інших осіб, які мають право на спірне спадкове майно, а тому наявний спір про право, у зв`язку з чим заявлені ОСОБА_1 вимоги не підлягають розгляду в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується у порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що встановлення факту прийняття спадщини було передбачено Цивільним кодексом УРСР (1963 року), а з огляду на положення Книги 6 «Спадкове право» Цивільного кодексу України (2004 року) відсутній такий спосіб захисту, як встановлення факту прийняття спадщини.

Разом з тим, відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильним застосуванням норм матеріального права, що й має місце в справі яка розглядається.

Відтак, оскільки з матеріалів справи вбачається наявність спору про право, апеляційний суд приходить до висновку про вихід за межі доводів апеляційної скарги та не дає оцінки доводам апеляційної скарги, які стосуються оцінки доказів по суті спору.

Враховуючи, що наведена норма процесуального права судом першої інстанції не дотримана, що згідно ст. 376 ЦПК України є підставою скасування рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, із постановленням нового про залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення прийняття спадщини без розгляду. Вимоги апеляційної скарги про задоволення заяви та постановлення рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, за наявності спору про право, не ґрунтуються на законі, відтак апеляційна скарга не підлягає задоволенню з викладених у ній підстав.

Отже, апеляційний суд виснує, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 6 ст. 294 ЦПК України, при цьому, що заявник ОСОБА_1 не позбавлений права подати позов на загальних підставах.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, суд зазначає, що ОСОБА_1 було сплачено 744, 30 грн судового збору (а. с. 194), проте оскільки апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з підстав які не були в ній зазначені, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, тому понесені заявником судові витрати слід залишити за ним, доказів понесення судових витрат іншим учасником справи в суді апеляційної інстанції матеріали справи не містять.

Керуючись ч. 6 ст. 294, ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Люликом Романом Івановичем, задовольнити частково.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 26 грудня 2022 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Сутисківська селищна рада, про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, залишити за ним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: Т. Б. Сало

О. С. Панасюк

Повне судове рішення складено 02 березня 2023 року.