У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді - Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання - Шовак А.О., розглянувши у відкритому судовому засідання заяву адвоката Мікрюкова С.В., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2012 у цивільній справі №712/12616/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Мікрюков С.В., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2012 у цивільній справі №712/12616/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2012 у цивільній справі №712/12616/12 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як солідарних боржників, на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №СL-800/150/2007 від 23.11.2007 р. у розмірі 587878,36 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 3219 грн.

Адвокат Мікрюков С.В. заяву обґрунтовує тим, що відповідач не був повідомлений про час та місце розгляду судом цивільної справи, у тому числі про день ухвалення судом рішення у справі. Розмір заборгованості у справі не містить первинних документів, детального розрахунку, виписки та нічим не підтверджений.

Ухвалою суду від 24.10.2022 прийнято до розгляду заяву представника відповідача адвоката Мікрюкова С.В. про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02.11.2012 у цивільній справі №712/12616/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судове засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення призначено на 22.11.2022 року, розгляд справи відкладався на 13.12.2022 та 17.01.2023, 08.02.2023, 27.02.2023.

Представником позивача не подано письмових заперечень на вказану заяву про скасування заочного рішення, належним чином повідомлений про розгляд заяви судом. Поряд з цим, заявою від 21.11.2022 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» повідомлено суд, що ним укладено договір факторингу з «ФК «Довіра та Гарантія». Представником позивача у справі ТОВ "Діджи-Фінанс" як правонаступником подано письмове клопотання про розгляд заяви без його участі.

Представник заявника вимоги заяви про перегляд заочного рішення підтримав, просив розглянути заяву без його участі за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки учасники процесу у судове засідання 27.02.2023 не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Суд, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, вивчивши матеріали справи, в межах якої подано таку заяву, приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 02.11.2012 у цивільній справі №712/12616/21 позовні вимоги позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як солідарних боржників, на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №СL-800/150/2007 від 23.11.2007 р. у розмірі 587878,36 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 3219 грн.

Частиною 1 статті 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив, лише при сукупності таких умов: 1) якщо судом буде встановлено, що відповідач, тобто заявник, не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, 2) не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і 3) докази, на які посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Щодо перших двох умов, то їх аналіз свідчить про те, що підставою для скасування заочного рішення є необізнаність відповідача про розгляд справи в суді, та відповідно неможливість подання відзиву на позовну заяву.

Третю умову слід розуміти таким чином, що відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення посилається на такі обставини та на такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку, ухвалив би принципово інше рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно довідки обласного адресно-довідкового відділу УМВС України в Закарпатській області від 10.07.2012 проживають на адресою: АДРЕСА_1 . У матеріалах справи наявні повістки про виклик, направлені відповідачам за наведеною у довідці адресою на засідання 18.10.2012 та на 02.11.2012, розгляд справи двічі відкладався. Докази вручення повісток у матеріалах справи відсутні, за змістом рішення суду від 02.11.2012 вказано, що відповідачі повторно не з`явились, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, про причини неявки не повідомили суд. У матеріалах справи наявні також поштові конверти з повернутою за закінченням терміну зберігання кореспонденцією суду за результатами розгляду клопотань позивача на стадії виконання судового рішення.

На доведення вимог заявника до заяви про перегляд заочного рішення не подано доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, а стосуються заперечень та наведення судової практики із вирішення питань, сформованої після винесення рішення, законодавчих актів, що прийняті після ухвалення рішення судом, зокрема, Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII.

Вказане свідчить про відсутність третьої умови для скасування заочного рішення.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Водночас, відповідно до ст.ст. 285,288 ЦПК України, крім поважності причин неявки в судове засідання, відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення повинен зазначити такі обставини та надати такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку.

На необхідність з`ясування наявності доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення неодноразово звертав увагу Верховний Суд України в "Узагальненнях судової практики щодо ухвалення та перегляду судами заочних рішень", зазначаючи, що у зв`язку з практикою скасування заочного рішення без з`ясування, чи є у відповідачів докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, в результаті нове ухвалене рішення після скасування заочного рішення є аналогічним. А тому, Верховний Суд України наголошує, що правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Аналогічна позиція викладена у роз`ясненнях Верховного Суду України (лист від 01 травня 2007 року «Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах»), де, окрім вказаного, зазначено, що заочне рішення не може бути скасовано лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України». Зокрема, у п. 46 рішення вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Однак, суд звертає увагу на те, що відповідач при поданні заяви про перегляд заочного рішення не надав доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, і не були враховані судом при винесенні спірного заочного рішення суду. Суду не надано конкретних доказів, які б могли слугувати підставою для винесення принципово іншого рішення. Обґрунтуванням заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті. Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є неявка в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення, отже, заяву про перегляд заочного рішення представника відповідача, слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 284-288 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Мікрюкова С.В., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2012 у цивільній справі №712/12616/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В. Логойда