Справа № 305/2006/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 лютого 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Репарюк Олесі Василівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду від 11 квітня 2022 року (у складі судді Марусяк М.О.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відновлення водопровідної лінії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом у листопаді 2021 р.

Просив зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відновити шляхом ремонту його водопровідну лінію та усунути перешкоди в користуванні водопровідної лінії до його будинку АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позовних вимог указав, що він є власником водопровідної лінії, яку проклав до свого власного будинку в 1989 році. Частина водопровідної лінії проходить по земельній ділянці його покійних батьків. У даний час користується земельною ділянкою покійних батьків його сестра ОСОБА_1 , та її син ОСОБА_3 . У 2018 році старшим державним виконавцем Рахівського ДВС було примусово виконано рішення апеляційного суду Закарпатської області по справі № 305/1696/16-ц.

Після примусового виконання судового рішення у 2018 р. відповідачі другий раз умисно пошкодили його водопровідну лінію, у результаті чого вода до його будинку дотепер не поступає. На його прохання відновити водопровідну лінію відповідачі умисно відмовляються та перешкоджають.

Із 2018 р. у Рахівському районному суді Закарпатської області розглядається справа № 305/986/18-к про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

У 2002 році Рахівським районним судом Закарпатської області винесено рішення по справі № 2-752/2002 від 18 жовтня 2002 р., яким зобов`язано ОСОБА_1 шляхом ремонту усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні водопроводом до будинку АДРЕСА_1 , враховуючи те, що центральне водопостачання відсутнє і питну воду немає звідки взяти.

Рішенням Рахівського районного суду від 11 квітня 2022 р. позов задоволено: зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні водопровідною лінією до його будинку АДРЕСА_1 шляхом ремонту та відновлення водопровідної лінії. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 464 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 464 грн.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що будь-яких належних і допустимих доказів того, що по земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні відповідачів пошкоджено водопровід, який на законних підставах зведений і під`єднаний до будинку позивача, матеріали справи не містять. Також указує, що суд першої інстанції у порушення норм процесуального права розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, хоча справа мала розглядатися у порядку загального позовного провадження.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечення позивача зводяться до необґрунтованості доводів апеляційної скарги. Позивачем належними та допустимими доказами доведено, що водопровідна лінія є його власністю, а відповідачі чинять позивачеві перешкоди в користуванні нею.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Так, 26.01.2023 р. від ОСОБА_2 до Закарпатського апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, ОСОБА_1 була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи в порядку ч.2 ст. 130 ЦПК України (а.с.93), 09.02.2023 р. від неї надійшла заява про розгляд справи в її присутності, проте на судове засідання, яке відбулося 16.02.2023 р. не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила.

ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи в порядку ч.3 ст. 240 ЦПК України (а.с.92), 16.02.2023 р. від неї надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному, проте доказів цього не надала, зазначила, що такі будуть надані в наступному судовому засіданні, однак наразі в Україні запровадженні електронні лікарняні листи і в разі відкриття лікарняного, особі приходить SMS повідомлення про його відкриття і номер, тобто при бажанні докази перебування на лікарняному можна було подати одразу, однак цього зроблено не було.

Відтак, розгляд справи відбувався без участі сторін.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Задовольняючи позов, суд виходив із того, що позивачем надано обґрунтовані докази, що відповідачі створюють йому перешкоди у користуванні водопроводом, внаслідок чого будинок позивача залишився без водопостачання і позивач позбавлений можливості відновити водопостачання до свого будинку. Відповідачами жодних доказів у спростування не представлено, відзив на позов не подано.

При цьому, суд мотивував судове рішення наступним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Між сторонами тривалий час існує спір із приводу пошкодження водопроводу до будинку позивача, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Так, 19.11.2002 р. Рахівським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист № 2-752/2002 про зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 шляхом ремонту усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні водопроводом до будинку АДРЕСА_1 .

11.11.2016 р. позивач повторно звернувся у Рахівський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відновлення водопровідної лінії.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.05.2017 р. по справі № 305/1696/16 у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відновлення водопровідної лінії відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2017 р. задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 : рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.05.2017 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено; зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні водопроводом до його будинку АДРЕСА_1 шляхом відновлення водопостачання до даного будинку.

Постановою Верховного Суду від 05 грудня 2018 р. рішення апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2017 р. залишено без змін.

31.07.2017 р. на підставі рішення апеляційного суду Закарпатської області видано виконавчий лист, де боржником зазначено ОСОБА_1 .

Виконавчий лист № 305/1696/16, виданий 31.07.2017 р., перебував на виконанні у Рахівському РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області.

У зв`язку з виконанням 03.08.2018 р. боржником ОСОБА_1 рішення апеляційного суду Закарпатської області виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа № 305/1696/16 від 31.07.2017 р. закінчено, що стверджується постановою про закінчення виконавчого провадження серії ВП № 54598357 від 06.08.2018 р.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що після примусового виконання рішення апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2017 р. по справі №305/1696/16 відповідачі повторно умисно пошкодили лінію водопроводу, що веде до будинку позивача, який знаходиться у АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 10 грудня 2018 р., складеного депутатом Рахівської міської ради Косівським М.І., при обстеженні земельної ділянки було виявлено факт пошкодження водопровода, який проходить по земельній ділянці гр. ОСОБА_6 .

Також у підтвердження цього позивачем були надані фотокартки (а.с.25).

Таким чином, матеріалами справи доведено, що відповідачі створюють позивачу перешкоди у користуванні водопроводом, який проходить по земельній ділянці ОСОБА_6 , у вигляді його пошкодження. Це стверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 10 грудня 2018 р.

Апелянтом не надано належних і допустимих доказів у спростування цього акту, яким встановлений факт пошкодження водопроводу.

Із цих підстав довід апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено, що по земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні відповідачів, пошкоджено водопровід, який на законних підставах зведений і під`єднаний до будинку позивача, на увагу не заслуговує.

Стосовно апеляційного доводу про неправомірність розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, належить зауважити таке.

За приписами ч.ч.1, 2 статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Спірні правовідносини не підпадають під указані винятки.

На думку колегії суддів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права (п.7 ч.3 ст. 376 ЦПК України), в зв`язку з чим доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон і вирішив спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу адвоката Репарюк Олесі Василівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Рахівського районного суду від 11 квітня 2022 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 02 березня 2023 р.

Судді: