Справа № 211/6292/21
Провадження № 2/211/283/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 травня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Андрійченко А.Ю.

за відсутності: позивача ОСОБА_1

представника відповідача АТ «Криворізька теплоцентраль » Цвинди В.В.

розглянувши в м. Кривому Роз в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства « Криворізька теплоцентраль» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізька теплоцентраль » про захист прав споживачів, вказавши, що 19.09.2018 року він набув у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування.

Зазначеній квартирі АТ «Криворізька теплоцентраль» присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 для оплати послуг теплопостачання, який оформлений на попереднього власника ОСОБА_2 .

Він звернувся до АТ «Криворізька теплоцентраль» з заявою про виключення з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованості попередніх власників у розмірі 11844,91 грн., за період до 19.08.2018 року.

На вказане звернення позивач отримав відповідь, де його було повідомлено, про неможливість відкриття нового особового рахунку на квартиру, оскільки особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, та зміна власника не може бути підставою для виключення заборгованості за житлово - комунальні послуги.

Договір дарування не містить застережень про переведення боргу попереднього власника та він не вчиняв правочинів щодо прийняття боргу по оплаті послуг за теплопостачання попереднього власника вказаної квартири, а тому на нього не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості у розмірі 11844,91 грн., нарахованої до 19.09.2018 року. Просить зобов`язати відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 за квартирою: АДРЕСА_1 , заборгованість попередніх власників квартири у розмірі 11844,91 грн. за період до 19 вересня 2018 року.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, свою позицію обґрунтовує, тим, що позивач був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 до моменту набуття права власності на цю квартиру і користувався усіма житлово - комунальними послугами нарівні з попереднім власником, а тому позовна вимога щодо виключення з особового рахунку № НОМЕР_1 заборгованості, що виникла до 19..09.2018 року є безпідставною, неправомірною та повинна бути залишена без задоволення. Також слід зазначити, що сама по собі вказівка по особовому рахунку про наявність заборгованості не тягне для позивача негативних наслідків, а у випадку непогашення заборгованості, чинним законодавством не передбачено припинення надання зазначених послуг. Також право обліку заборгованості за надані послуги з теплопостачання належить до АТ «Криворізька теплоцентраль». При оформленні абонентської бази, відкриваються особові рахунки із наданням індивідуального номеру, цифрова комбінація якого містить код вулиці, багатоквартирного будинку та квартири, значення яких не змінюються залежно від переоформлення особових рахунків на споживачів. Особовий рахунок, відкритий АТ «Криворізька теплоцентраль» на ім`я ОСОБА_2 є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій і виключення з цього господарського документу будь-яких сум є правом товариства, але не обов`язком. При укладанні договору дарування квартири, позивач повинен був переконатися в тому, що разом з новою квартирою до нього не перейдуть борги за комунальні послуги попереднього власника. Протиправною поведінкою є поведінка, що не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок. Як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причинною, а шкода наслідком. АТ «Криворізька теплоцентраль» не порушувало жодної норми законодавства, загального чи спеціального, про що свідчить недостатність доказів, які наявні в матеріалах справи. Діями АТ «Криворізька теплоцентраль» жодним чином не порушені права позивача, як споживача. У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 відповідь на відзив не надавав.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 звертався до суду з заявою про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 19 вересня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбіда Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1253, ОСОБА_2 безоплатно передав у власність, а ОСОБА_1 прийняв у власність як дарунок квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згодом була з`ясована наявність непогашеної попередніми власниками заборгованості за послуги АТ «Криворізькака теплоцентраль» в квартирі за вказаною адресою, яка станом на 01.09.2018 року становила 11844 грн. 91 коп.

Будинок АДРЕСА_2 обслуговує АТ «Криворізькака теплоцентраль». Встановлено, що за надані відповідачем послуги заборгованість виникла ще за часів попереднього власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно п.1 ч.1 і ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, а тому позивач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги з моменту набуття права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.525 ч.1 ЦК України).

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.520 ЦК України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Вимоги п.2 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлюють право споживача на одержання в установленому законодавством порядку необхідної інформації про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання послуг, їх споживчі властивості тощо.

Положення п.6 вказаної статті встановлюють право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Чинним законодавством не визначено механізму списання боргів за отримані житлово-комунальні послуги.

З 19.09.2018 року власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 .

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» від 16 липня 1999 року бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку розрахунків за житлово-комунальні послуги на кожен об`єкт обліку (квартиру) підприємство відкриває один особовий рахунок.

Сам факт рахування за певною квартирою суми боргу не свідчить про порушення прав, у даному випадку, позивача.

Позивачем не доведено, що на час розгляду справи у суді відповідачем порушуються його права, як споживача комунальних послуг та власника квартири.

Доказів звернення відповідача до суду з позовом до позивача про стягнення заборгованості на надані послуги не надано, як і не надано доказів такого звернення до позивача про стягнення вказаної заборгованості в досудовому порядку.

Суд наголошує на тому, що особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, спосіб захисту порушеного права визначено законом.

Зобов`язання відповідача щодо виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попередніх власників не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

П.7 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином.

В даному випадку позивачем не оспорюється ціна (вартість, тарифи) комунальних послуг, які надаються відповідачем, а не визнається заборгованість, що рахується на особовому рахунку за квартирою на яку він набув право власності, однак сам по собі факт зазначення заборгованості по комунальним послугам, який утворився до набуття ним права власності, не свідчить про порушення відповідачем його прав, як споживача послуг.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є передчасними, на даний час його права, як користувача послугами АТ "Криворізька теплоцентраль ", відповідачем не порушуються, в даній справі відповідач не вимагає від позивача, як нового власника, провести сплату заборгованості за попереднього власника, а тому задоволенню не підлягають.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовом, що пов`язані з порушенням їх прав.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати відносяться за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265 355 ЦПК України, суддя,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства « Криворізька теплоцентраль» про захист прав споживачів, відмовити в повному обсязі.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко