Справа № 721/80/23
Провадження 2/721/43/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Путильський районний суд Чернівецької області в складі головуючої судді Стефанко У.Д., за участю секретаря судових засідань Свідунович Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Путила в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення проживати дитину з батьком на його самостійному утриманні та вихованні

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення проживати дитину з батьком на його самостійному утриманні та вихованні.

Свої позовні вимоги обґрунтував наступним.

08 лютого 1997 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою у виконавчому комітеті Дихтинецької сільської ради, Путильського району, Чернівецької області, актовий запис № 4.

За час спільного проживання у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час досягли повноліття та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні.

Одруження з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Відповідачка в серпні 2022 року виїхала на заробітки в Федеративну Республіку Німеччина, з вказаного часу сторони спілкуються по телефону, відповідачка не бажає повертатись в Україну, наразі там знайшла роботу, облаштовується і має намір виготовити документи на постійне місце проживання. Відповідачка залишивши сина з позивачем, не цікавиться його життям та життям неповнолітнього сина. Просить шлюб розірвати та залишити малолітнього сина на його утриманні.

В судове засідання позивач не з`явився. До початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідачка не з`явилася. До початку розгляду справи подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 08 лютого 1997 року у виконавчому комітеті Дихтинецької сільської ради, Путильського району, Чернівецької області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4).

За час спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Путильським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.5).

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 № 269 від 29.08.2022 року вбачається, що на час обстеження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 не працює, дружина перебуває за кордоном, на утриманні неповнолітній син ОСОБА_5 шкільного віку, батько здійснює догляд за сином.

На даний час сторони не підтримують подружні стосунки, між ними немає взаєморозуміння, спільно не проживають та не ведуть спільного господарства з серпня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідачка визнала позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб у частині розірвання шлюбу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з серпня 2022 року сторони не підтримують подружні стосунки, між ними немає взаєморозуміння, спільно не проживають та не ведуть спільного господарства, примирення сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення, а тому позовна заява в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про залишення малолітнього сина на утриманні позивача суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно з ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного Кодексу України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

В даній справі звертаючись з позовом, позивач одночасно з вимогою про розірвання шлюбу просив суд фактично констатувати, на чиєму утриманні після розірвання шлюбу залишиться малолітня дитина ОСОБА_5 , не змінюючи при цьому її місце проживання. Одночасно, позивач покликався на те, що син сторін проживає разом з ним, він самостійно займається його вихованням та фактично син знаходиться на його утриманні, а відповідачка в серпні 2022 року виїхала за кордон на заробітки і з вказаного часу він її не бачив.

Суд зауважує, що в матеріалах справи є Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 29.08.2022 року виданий Дихтинецьким старостинським округом, відповідно до якого, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані позивач, відповідач та їх малолітній син. Аналогічна адреса реєстрації відповідача зазначена і в її, власноруч написаній заяві (а.с.19). Отже, і позивач, і відповідач, і їх дитина зареєстровані за однією адресою.

Також суд звертає увагу, що позивач звертаючись з позовом, обгрунтовуючи залишення на його утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , посилається на те, що відповідачка в серпні 2022 року виїхала за кордон на заробітки, де проживає до цього часу. Однак докази на підтвердження вказаної вимоги надані відповідачем станом на серпень 2022 року, зокрема Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 269 від 29.08.2022. З вказаного Акту також вбачається, що позивач ніде не працює.

Таким чином вимога про залишення неповнолітньої дитини на утриманні батька, який ніде не працює, на думку суду, не буде відповідати найкращим інтересам дитини.

В свою чергу, у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) від 22 грудня 2021, та окрім цього визначив, що зазначення у резолютивній частині рішення суду з ким дитина залишиться проживати, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Одночасно Верховний Суд наголошує на тому, що відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним за наявності підстав вважати, що це відповідатиме найкращим інтересам дитини.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позивачем не доведено той факт, що після фактичного припинення шлюбних відносин, неповнолітній син сторін залишився проживати саме з позивачем до цього часу, та те, що він знаходиться на повному утриманні батька-позивача, не зазначено тривалість такого утримання. Також відсутні будь які докази створення перешкод відповідачкою ОСОБА_2 у залишенні на утриманні малолітнього сина з батьком до дати подання позову і позивач таких доказів не надав.

Суд звертає увагу, що в ухвалі про прийняття позовної заяви суд ухвалив проводити розгляд справи з викликом сторін. Однак як позивач так і відповідач скориставшись своїм правом, в судове засідання не з`явилася, а подали заяву про розгляд справи без їх участі. Такі обставини, унеможливлюють з`ясування судом дійсних обставин справи.

В даному ж випадку, виходячи з заяви відповідачки про визнання позову в частині розірвання шлюбу та залишення на утриманні позивача їхнього малолітнього сина, між сторонами відсутній спір, а отже батьки (сторони) дійшли згоди, щодо того на чиєму утриманні залишиться дитина.

Також суд зауважує, що батьки мають рівні обов`язки щодо виховання та утримання дітей, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою або шлюб між ними розірвано, а також незалежно від того, чи проживають батько чи мати разом з дітьми або окремо від дитини, що визначено ст. 141 Сімейного кодексу України.

Аналізуючи наведені норми права, суд відзначає, що своїм рішенням не може змінити норми Конституції України та норми сімейного законодавства, які чітко визначають рівність обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, а відтак, визнання відповідачем позову у цій частині, а саме - залишення неповнолітньої дитини на утриманні відповідача не відповідає духу закону.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні вимоги ОСОБА_1 щодо залишення на утриманні батька малолітнього сина.

Керуючись ст.ст. 55, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 7, 8, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 08 лютого 1997 року у виконавчому комітеті Дихтинецької сільської ради, Путильського району, Чернівецької області, актовий запис № 4- розірвати.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Уляна СТЕФАНКО