Провадження № 2/361/825/23

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ?Європейська агенція з повернення боргів? , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2021 року позивач звернулась до суду із позовом у якому просила суд

визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений21.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем і зареєстрований в реєстрі за № ВН № 55668.

22 квітня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву у якій представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

22 квітня 2022 року представник відповідача подала заяву у якій просила суд відкласти розгляд справи до закінчення або припинення воєнного стану.

Заява обґрунтована тим, що у зв`язку із тим, що більшість представників відповідача через проведення активних військових дій в регіоні, в якому територіально знаходиться відповідач, були змушені припинити виконання своїх службових обов`язків та не мають такої змоги в даний час. ТОВ "ФК" ЄАПБ" позбавлене в повній мірі захищати свої права та інтереси під час судового процесу до повного відновлення роботи відповідача, тобто до припинення чи скасування воєнного стану.

В судове засідання сторони не з`явились, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши подані докази, дійшов наступного висновку.

07 грудня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 908/859/22 (ЄДРСРУ № 107717345) досліджував питання щодо відкладення судом розгляду справи до завершення воєнного стану.

У статті 129 Конституції України у числі основних засад судочинства зазначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав-учасниць засновувати апеляційні або касаційні суди; там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (§ 25 рішення у справі Delcourt v. Belgium від 17 січня 1970 року та § 65 рішення у справі Hoffmann v Germany від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (§ 57 рішення у справі Ashingdane v. the United Kingdom від 28 травня 1985 року, § 96 рішення у справі Krombach v. France від 13 лютого 2001 року).

У такий спосіб здійснюється право на суд, яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати вирішення спору судом (рішення у справі Кутіч проти Хорватії від 01.03.2002).

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі Беллет проти Франції (Bellet v. France, заява N 13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях також неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі Волчлі проти Франції (Walchli v. France), заява №35787/03, п. 29, від 26.07.2007). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії від 28.10.1998).

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Відповідно ч.1, 2 ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Водночас, зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи (відкладення підготовчого засідання), здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин, які зумовили зупинення провадження (подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 10.06.2019 у справі № 914/1983/17 та від 16.01.2020 у справі № 908/1188/19).

Таким чином відкладення судового засідання у справі до завершення або припинення періоду дії правового режиму воєнного стану не передбачено вимогами діючого законодавства, а тому подана заява представником відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 210, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ?Європейська агенція з повернення боргів? провідкладення судового засідання у справі до завершення або припинення періоду дії правового режиму воєнного стану.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Радзівіл А.Г.