ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/2687/21 Номер провадження 22-ц/814/78/23Головуючий у 1-й інстанції Власова Ю.Ю. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Кузнєцової О.Ю., Гальонкіна С.А., при секретарі судового засідання: Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про визнання правочину недійсним та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз», в якому прохала: визнати недійсним договір №55S610-21067-20 від 10.12.2020, укладений між нею та відповідачем, як такий, що укладений під впливом тяжкої обставини; стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на її користь моральну шкоду, завдану укладенням договору №55S610-21067-20 від 10.12.2020 у розмірі 30000 грн; стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на її користь моральну шкоду, завдану смертю чоловіка у розмірі 1500000 грн; стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на її користь судові витрати у справі у розмірі 31816 грн, які складаються з 1816 грн судового збору та 30000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2022 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір №55S610-21067-20 від 10.12.2020 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз», як такий, що укладений під впливом тяжкої для ОСОБА_1 обставини.

Стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану укладенням договору №55S610-21067-20 від 10.12.2020 року, у розмірі 10000 грн.00 коп.

Стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану смертю чоловіка, у розмірі 1000000 грн.00 коп.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилося АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» та подало через свого представника - адвоката Юркову Т.С. - апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2022 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, невірно та не в повному обсязі встановив обставини, що мають значення для вирішення цієї справи.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що сукупність чотирьох підстав, необхідних для визнання спірного договору недійсним за ст.233 ЦК України, в даній справі не можна встановити; необхідний критерій для визнання правочину недійсним з цих підстав, а саме доведення нерозривного причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину, який вчиняється виключно для усунення та/або зменшення тяжких обставин, - відсутній. Крім того, апелянт вважає, що недоведеність наявності підстав для визнання спірного договору недійсним та того факту, що відповідач скористався тяжкими обставинами при укладенні спірного договору, унеможливлює стягнення моральної шкоди, завданої укладенням цього договору, а позов в цій частині в повному обсязі не підлягає задоволенню, що не було враховано судом першої інстанції.

Скаржник також стверджує, що суд першої інстанції неправомірно стягнув із відповідача на користь позивача моральну шкоду, завдану смертю чоловіка, у розмірі 1000000 грн з огляду на те, що ані матеріалами справи, ані поясненнями учасників справи, що надані в ході судового розгляду, ані показаннями свідків не доведено позивачем співрозмірність заявленої моральної шкоди наявності понесених страждань та їх глибини, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи були присутні позивач та представники сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 30.06.2009 по 28.10.2020 ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . ОСОБА_2 з 05.10.2017 працював на підприємстві відповідача на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування (ГРП).

28.10.2020 ОСОБА_2 загинув на виробництві під час виконання службових обов`язків, що підтверджується Актом №6 спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 28.10.2020 об 11 год. 30 хв. у АТ «Харківгаз» внаслідок аварії. Зазначений акт складено 05.02.2021 року повноважною комісією Державної служби України з питань праці та затверджено 10.02.2021 року т.в.о. Голови Державної служби з питань праці.

Відповідно до трудової книжки, виданої 05.07.2002, чоловік позивача ОСОБА_2 з 05.10.2017 працював на підприємстві відповідача на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування (ГРП). 28.10.2020 виведений із кадрового складу у зв`язку зі смертю.

Як посвідчується довідкою виконавчого комітету Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 04.04.2021 № 562, на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 проживав без реєстрації по АДРЕСА_1 разом із родиною - дружиною ОСОБА_1 та сином ОСОБА_4 .

З довідки, виданої 15.03.2021 відповідачем АТ «ХАРКІВГАЗ», убачається, що дохід ОСОБА_2 на посаді слюсар з експлуатації та ремонту газового устаткування ГРП 4 розряду Пересічанської дільниці Служби експлуатації систем газопостачання Дергачівського відділення Управління експлуатації за період часу з 01.10.2019 по 30.09.2020 склав 131 847,92 грн.

З індивідуальних відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування убачається, що за цей же період доходи позивача ОСОБА_1 становили 65 324,55 грн, з них за жовтень 2019 - 4 173,00 грн, листопад 2019 - 4 173,00 грн, грудень 2019 - 4 173,00 грн; січень 2020 - 4 723,00 грн, лютий 2020 - 5 549,59 грн, березень 2020 - 5 338,63 грн, квітень 2020 - 5 855,22 грн, травень 2020 - 7 259,20 грн, червень 2020 - 6 826,43 грн, липень - 5 269,15 грн, серпень 2020 - 5 814,07 грн, вересень 2020 - 6 170,26 грн.

Як посвідчується Актом № 6 спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 28.10.2020 об. 11 год. 30 хв. в АТ «ХАРКІВГАЗ», затвердженого 10.02.2021 т.в.о. Голови Державної служби України з питань праці, 28.10.2010 з працівниками АТ «ХАРКІВГАЗ» внаслідок аварії на ГРП № 52 с. Березівське, вул. Мисливська, 2, Дергачівський район Харківської області стався груповий нещасний випадок. Кількість потерпілих 10 (десять) осіб, з них 3 (три) із смертельним наслідком.

Згідно з відомостями про потерпілого (п. 1 Акта): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слюсар з експлуатації та ремонту газового устаткування (ГРП), загальний стаж роботи 19 років, стаж роботи на підприємстві 3 років, стаж за посадою 3 роки. Дата проходження: навчання за професією чи роботою, під час виконання якої стався нещасний випадок - 05.04.2013, перевірки знань з охорони праці - 28.04.2020. Дата проведення інструктажів з охорони праці: вступного - 05.10.2017, первинного - 05.10.2017, повторного - 05.10.2020, цільового - 28.10.2020. Діагноз, який встановлено закладом охорони здоров`я - несумісна з життям тупа травма тіла.

Відомості про членів сім`ї потерпілого, які перебувають на його утриманні - син ОСОБА_4 , 2010 року народження.

Згідно з відомостями про підприємство (п. 2 Акта): найменування суб`єкта господарювання, працівником якого є потерпілий ОСОБА_2 - АТ «ХАРКІВГАЗ», адреса підприємства - м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, найменування та код основного виду економічної діяльності - розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (КВЕД 35.22), цех, дільниця, місце, де стався нещасний випадок - ГРП № 52, с. Березівське, вул. Мисливська, 2, Дергачівський район Харківської області. У п. 4 Акта детально наведені обставини, за яких стався нещасний випадок. У п. 5 Акта визначено вид події (вибух) та причини настання нещасного випадку, шкідливі або небезпечні виробничі фактори.

За висновком спеціальної комісії, нещасний випадок з ОСОБА_2 визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом, та таким, що підпадає під дію пунктів 1, 2 пункту 52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 (п. 7 Акта). У п.8 Акта наведено перелік осіб, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці.

Із лікарського свідоцтва про смерть від 30.10.2020 № 12-19-227/20-Дт вбачається, що смерть ОСОБА_2 наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлений у с. Березівка Дергачівського району Харківської області після вибуху газу. Причина смерті - не сумісна з життям тупа травма тіла.

На підставі цього лікарського свідоцтва, 02.11.2020 виконавчим комітетом Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 .

З долучених до матеріалів справи відеоматеріалів (репортажів) вбачається, що після вибуху газу на ГРП № 52 у с. Березівське Дергачівського району Харківської області 28.10.2020 на місці події була присутня позивач ОСОБА_1

10.12.2020 між відповідачем АТ «ХАРКІВГАЗ» та позивачем ОСОБА_1 , яка діяла також в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , як мати сина загиблого ОСОБА_2 підписаний Договір 55S610-21067-20, відповідно до умов якого ОСОБА_1 підписанням цього Договору підтверджує, що сума 83 229,82 грн. є достатньою та повною сумою для відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яку понесли та може понести в майбутньому Сторона 2 внаслідок загибелі ОСОБА_2 та будь - яких інших виплат, та бере на себе зобов`язання не звертатися до суду за вирішенням зі Стороною 1 будь - яких майнових питань, що можуть виникнути внаслідок нещасного випадку, який стався 28.10.2020, в результаті якого загинув ОСОБА_2 , в тому числі і шляхом стягнення матеріальної та/чи моральної шкоди. Відповідно до п.4.6 Договору Сторони усвідомлюють, що відмова від права до звернення до суду є нікчемною, проте, ОСОБА_1 гарантує зі свого боку виконання взятих на себе зобов`язань за цим Договором, у зв`язку з чим Сторони погодили, що в разі звернення ОСОБА_1 до суду з позовом до АТ «Харківгаз» про відшкодування будь-яких витрат/компенсацій/відшкодування/утримань/тощо, які виникають з нещасного випадку, який стався 28.10.2020, внаслідок настання якого загинув ОСОБА_2 , АТ «Харківгаз» має право стягнути із ОСОБА_1 штраф в подвійному розмірі суми, яку Сторони погодили в п. 4.5. цього Договору.

Із видаткового касового ордеру № 96 від 30.10.2020 вбачається, що профспілкою працівників Дергачівської філії ПАТ «ХАРКІВГАЗ» позивачу ОСОБА_1 надано матеріальну допомогу на поховання чоловіка, члена профспілки ОСОБА_2 у розмірі 5 000 грн.

Згідно з товарним чеком № б/н від 30.10.2020 позивачем ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_5 сплачено похоронні послуги у розмірі 15 035 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт/послуг від 31.10.2020, Виконавцем ФОП ОСОБА_6 для Замовника профспілки працівників ПАТ «Харківгаз» виконані послуги з організації поминального обіду на 120 осіб. Вартість послуги 42 000 грн, що сплачена згідно товарного чеку № 25 від 30.10.2020.

Відповідно до видаткового касового ордеру № 38 від 02.11.2020 профспілкою працівників Дергачівської філії ПАТ «ХАРКІВГАЗ» позивачу ОСОБА_1 надано матеріальну допомогу на поховання чоловіка, члена профспілки ОСОБА_2 у розмірі 20 000 грн.

Крім того, суд першої інстанції вірно встановив, що з матеріалів цивільних справ Дергачівського районного суду Харківської області № 619/4547/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та № 619/4548/20 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 вбачається, що судовим наказом Дергачівського районного суду Харківської області від 22.10.2020 у справі № 619/4548/20 заява ОСОБА_1 задоволена, а ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 29.10.2020 у справі № 619/4547/20 позовна заява ОСОБА_1 повернута з підстав, установлених п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Дослідженим у судовому засіданні місцевого суду у присутності учасників судового провадження аудіозаписом підтвердилася телефонна розмова, що сталася 23.02.2021 між позивачем ОСОБА_1 та представником відповідача адвокатом Гладирем В.М. стосовно питання оспорювання укладеного між сторонами 10.12.2020 договору /т. 1, а.с. 48/.

З дослідженої у судовому засіданні обов`язкової звітної інформації відповідача - Додатків 1 і 5 до Положення про розкриття інформації емітентами цінних паперів від 19.04.2021 стосовно фінансового стану та вартості активів АТ «ХАРКІВГАЗ» вбачається, що вартість активів відповідача за даними останньої річної фінансової звітності становить 612 669 000 (шістсот дванадцять мільйонів шістсот шістдесят дев`ять мільйонів) грн., та попередньо надана згода на укладення протягом одного року договорів на закупівлю природного газу на суму 935 000 000 (дев`ятсот тридцять п`ять мільйонів) грн /т. 1, а.с. 215-217/.

На підставі вищевикладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що загибель ОСОБА_2 28.10.2020 року під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача призвело до втрати годувальника для непрацездатного члена сім`ї - малолітнього сина ОСОБА_3 , який перебував на його утриманні; втрати годувальника для члена сім`ї - дружини ОСОБА_1 , яка перебувала на його утриманні як така, що одержувала від померлого годувальника допомогу, що була постійним та основним джерелом засобів до існування.

Тому, у розумінні ст.233 ЦК України, зазначені обставини були визнані судом першої інстанції тяжкими обставинами, які слугували підставою для укладення позивачем із відповідачем оспорюваного договору.

При цьому суд першої інстанції констатував, що нерозривний причинно-наслідковий зв`язок між зазначеними тяжкими обставинами та учиненням позивачем оспорюваного правочину підтверджується самим відповідачем у тексті договору.

Крім того, положення п.4.6 оспорюваного Договору свідчить про те, що даний договір було укладено на вкрай невигідних для позивача умовах, а саме те, що за сам факт звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом АТ «Харківгаз» має право стягнути з позивача 166459,64 грн штрафу, що з огляду на встановлений судом першої інстанції рівень доходу ОСОБА_1 є вочевидь непомірним.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з АТ «Харківгаз» на її користь моральної шкоди у розмірі 1500000 грн, суд мотивував своє рішення зокрема тим, що малолітній син загиблого ОСОБА_3 назавжди позбавлений можливості на підтримку з боку батька, його участь у його житті, піклування, спілкування, проведення разом із ним часу, отримання від нього порад та настанов. При цьому, місцевий суд відхилив доводи відповідача стосовно сімейних стосунків подружжя ОСОБА_1 , оскільки станом на час смерті ОСОБА_2 вони перебували у шлюбі, а наявність судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини зазначене не спростовує і не впливає на відшкодування моральної шкоди у порядку ст.1167 ЦК України.

З такими висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегією суддів встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Щодо визнання недійсним договору №55S610-21067-20 від 10.12.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Харківгаз» та застосування його наслідків..

Відповідно до ст.233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Згідно із положеннями статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правочин, який оспорюється на підставі ст.233 ЦК України, характеризується тим, що особа вчиняє його добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена вчинити правочин через тяжкі для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі.

Підставами визнання правочину недійсним згідно із ст.233 ЦК України є: 1) наявність тяжкої обставини, в якій перебувала особа, що змусила її вчинити правочин; 2) правочин було вчинено на вкрай невигідних умовах.

Наявність тяжкої обставини, що змусила особу вчинити правочин, має довести сторона, яка такий правочин оспорює. Предметом доказування також є той факт, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було би вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Тяжкі обставини мають вплинути на особу таким чином, що спонукають її вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах. Умови мають бути очевидно невигідними для особи, яка уклала цей правочин, і бути наявними саме в момент вчинення правочину. Тяжкими обставинами можуть бути, зокрема, тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства особи, учасника правочину, та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Такі правочини мають дефекти волі і здійснюються за обставин, коли особа змушена вчинити правочин на вкрай невигідних для себе умовах.

Виходячи із системного аналізу наведених норм, визнання правочину недійсним на підставі статті 233 ЦК України пов`язане із доведеністю наявності чи відсутності власного волевиявлення в особи на його вчинення на тих умовах, за яких був укладений правочин.

Вказаний вище правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2021 року у справі №369/13272/18-ц, від 12.03.2021 року у справі №295/17488/15-ц, від 16.10.2019 року у справі №333/1238/16-ц, що свідчить про сталість судової практики щодо вирішення питання застосування правового механізму, передбаченого статтею 233 ЦК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 загинув 28.10.2020 року на підприємстві відповідача. А 10.12.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено оспорюваний договір, яким врегульовувалося питання відшкодування з боку АТ «Харківгаз» на користь ОСОБА_1 моральної, матеріальної шкоди та будь-яких інших виплат/компенсацій.

При цьому, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 фактично вчинила цей правочин добровільно, без примусу та при повному усвідомленні значення своїх дій, але будучи під впливом тяжкої для неї обставини - загибелі її чоловіка ОСОБА_2 , що прямо відображено навіть у договорі, що в цілому задовольняє одну з умов ст.233 ЦК України.

Із матеріалів справи також вбачається і було вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 було вчинено даний правочин на вкрай невигідних для неї умовах. Так, відповідно до п.4.6. оспорюваного договору, в разі звернення ОСОБА_1 до суду з позовом до АТ «Харківгаз» про відшкодування будь-яких витрат/компенсацій/відшкодування/утримань/тощо, які виникають з нещасного випадку, який стався 28 жовтня 2020 року, внаслідок настання якого загинув ОСОБА_2 , АТ «Харківгаз» має право стягнути з ОСОБА_1 штраф в подвійному розмірі суми, яку Сторони погодили в п.4.5 цього Договору. Тобто за цієї умовою договору за сам факт звернення до суду із даним позовом відповідач має право стягнути з позивача 166459,64 грн штрафу, що з огляду на встановлений судовим розглядом рівень доходу ОСОБА_1 є вочевидь непомірним.

Суд першої інстанції вірно встановив, що сама наявність такої умови договору - обмеження права на звернення до суду у договорі під загрозою штрафу - слід розцінювати як невигідні умови, оскільки наведене є фактично інтерпретацією відмови від звернення до суду, яка є нікчемною за законом. Отже, посилання апелянта на те, що оспорюваним договором не передбачено будь-яких зобов`язань ОСОБА_1 на користь АТ «Харківгаз» є необґрунтованим та повністю спростовується матеріалами справи та фактичними обставинами.

При цьому, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача, як сторони, яка скористалася тяжкою обставиною, підлягає стягненню моральна шкода. Місцевий суд, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди, завданої укладенням оспорюваного договору, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач скористався тяжкою для позивача обставиною, а тому розмір моральної шкоди, що підлягає з АТ «Харківгаз» на її користь у розмірі 10000 грн, буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Щодо стягнення моральної шкоди, завданої смертю чоловіка у розмірі 1500000 грн. та укладенням договору №55S610-21067-20 від 10.12.2020.

Відповідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення у справі «STANKOV v. BULGARIA» § 62, 2007 року).

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року зазначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практики в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Отже, вирішуючи цей спір, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, враховуючи глибину та тривалість моральних страждань позивача, яких вона зазнала внаслідок смерті чоловіка, дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 1000000 грн.

При цьому суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи апелянта, враховуючи також, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30, 1999 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», 2001 року).

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2022 року - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови суду виготовлено 23 лютого 2023 року.

Головуючий суддя : _________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ О.Ю. Кузнєцова __________________ С.А. Гальонкін