Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" лютого 2023 р. Справа № 608/187/23
Номер провадження2/608/208/2023
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого суду судді Парфенюка В. І.
з участю секретаря Южди Л. С.
позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Манорик Г.Г.
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
У січні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В позовній заяві позивачка вказала, що 11 липня 2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Староягільницькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 3.
В шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Належної сім`ї у них не склалося, часто виникають сварки та непорозуміння, спільного господарства не ведуть, проживають окремо від липня 2022 року. Позивачка ОСОБА_1 проживає в с. Черкавщина Чортківського району. Діти зареєстровані та проживають разом з батьком ОСОБА_2 та перебувають на його утриманні і вихованні. Позивачка вважає, що подальше спільне життя є неможливим, таким, що не відповідає її інтересам, не бажає перебувати в такому шлюбі, який має формальний характер. Вони досягли згоди з урахуванням думки дитини щодо місця проживання дітей. За таких обставин, позивачка просить шлюб розірвати, залишити їй прізвище ОСОБА_5 , дітей залишити проживати з батьком.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Манорик Г.Г. в судовому засіданні позов підтримують, просять його задовольнити з мотивів, зазначених в позовній заяві. Суду пояснила, що з липня 2022 року вони з відповідачем не підтримують сімейних відносин, проживають окремо. Вона проживає в с. Черкавщина Чортківського району, а чоловік з неповнолітніми дітьми в місті Чорткові. Вона певний час була за кордоном і зараз знову має намір їхати в Польщу, а тому діти залишаються проживати з відповідачем. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнає. Пояснив, що з позивачкою виникали сварки та непорозумінні, які привело до того, що вони припинили сімейні відносини і стали проживати окремо. Так як позивачка була виїхала за кордон, то з ним залишилися проживати неповнолітні діти, яких він утримує та займається їх вихованням
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.
Судом встановлено, що з 11 липня 2005 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Староягільницькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 3.
Від шлюбу вони мають синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Належної сім`ї у сторін не склалося, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, внаслідок чого від липня 2022 року вони стали проживати окремо. Спільного господарства не ведуть. Діти проживають разом з батьком, перебувають на його утриманні. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Вказаного висновку дійшов ВС КЦС у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18.
Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2021 року в справі № 339/143/20 звернув увагу на те, що враховуючи, що сторони не зверталися до суду із вимогами про визначення місця проживання дитини з одним із батьків суд, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обґрунтовано в межах доводів та вимог позову про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з матір`ю, встановивши, що дитина до розірвання шлюбу після припинення фактичних шлюбних відносин батьків проживала разом з матір`ю, залишив проживати дитину з нею, чим лише констатував проживання дитини, не визначаючи його.
Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.
Неповнолітніх дітей сторін суд залишає проживати з батьком.
Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачці ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1073,60 гривень згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «РВС БАНК» № 16-1635715/1/С від 16 січня 2023 року, що становить 536,80 гривень.
Керуючись ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112, 160 Сімейного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 81, 142, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд, --
Позов задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), який був зареєстрований 11 липня 2005 року у Староягільницькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 3.
Після розірвання шлюбу залишити за позивачкою прізвище ОСОБА_5 .
Дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати з батьком ОСОБА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення -- 22 лютого 2023 року.

Суддя: В. І. Парфенюк