Справа № 308/3167/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 лютого 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

Головуючої судді - Бенца К.К.

при секретарі Майор Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 поданою в особі представника позивача адвоката Ковач Івана Васильовича до Комунальної організації «Малодобронської дитячої школи мистецтв», Відділ культури молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, третя особа : Ужгородська районна рада про визнання незаконним та скасування наказу №07 від 08.02.2021 року про звільнення з посади та стягнення недоотриманої заробітної плати у формі середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Ковач Івана Васильовича, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до Комунальної організації «Малодобронської дитячої школи мистецтв», Відділ культури молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, третя особа : Ужгородська районна рада про визнання незаконним та скасування наказу №07 від 08.02.2021 року про звільнення з посади та стягнення недоотриманої заробітної плати у формі середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 10.11.2022 року прийнято заяву представника позивача Ковача І.В. про зміну предмета позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 поданою в особі представника позивача адвоката Ковач Івана Васильовича до Комунальної організації «Малодобронської дитячої школи мистецтв», третя особа : Ужгородська районна рада про визнання незаконним та скасування наказу №07 від 08.02.2021 року про звільнення з посади та стягнення недоотриманої заробітної плати у формі середнього заробітку за час вимушеного прогулу та залучено до участі у справі у якості відповідача: Відділ культури молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області.

Позов обгрунтовує тим, що згідно наказу №65 від 16.10.2019 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду викладача (хорового класу та фортепіано) Малодобронської дитячої школи мистецтв.

02.12.2020 року Ужгородською районною радою сорок четвертої позачергової сесії 7- го скликання прийнято рішення №761 «Про ліквідацію Малодобронської дитячої школи мистецтв».

Вважаючи вказане рішення Ужгородської районної ради № 761 від 02.12.2020 року «Про ліквідацію Малодобронської дитячої школи мистецтв» незаконним , Ужгородського місцевою прокуратурою було подано позов до Господарського суду Закарпатської області про визнання незаконним та скасування відповідного рішення Ужгородської районної ради, а також заяву про забезпечення позову.

За наслідками розгляду поданими Ужгородською місцевою прокуратурою позовної заяви та заяви про забезпечення позову Господарським судом Закарпатської області відкрито провадження у справі та 08.02.2021 року винесено ухвалу про забезпечення позову, якою зупиненно дію рішень №759 «Про ліквідацію Середнянської дитячої школи мистецтв» та №761 «Про ліквідацію Малодобронської дитячої школи мистецтв» -прийнятих на 44 позачерговій сесії 7 скликання Ужгородської районної ради Закарпатської області до набрання судовим рішенням законної сили.

В той самий день, а саме 08.02.2020 року, попри наявність ухвали суду про забезпечення позову наказом № 07 від 08.02.2021 року, згідно п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_1 звільнено з посади викладача Малодобронської дитячої школи мистецтв у зв`язку з ліквідацією Малодобронської дитячої школи мистецтв. (Підставою звільнення помилково вказано «рішення Ужгородської районної ради № 759», правильним є «рішення Ужгородської районної ради №761»)

Позивач вважає, що рішення Ужгородської районної ради №761 від 02.12.2020 року є незаконним, прийняте всупереч вимог чинного законодавства України та суперечать інтересам держави та суспільства з огляду на наступне.

Позивач вказує на те, що зі змісту рішення Ужгородської районної ради, ухваленого на 44 позачерговій сесії 7 скликання від 02.12.2020 року №761 «Про ліквідацію Малодобронської дитячої школи мистецтв», вбачається, що останнє прийнято всупереч вимог чинного законодавства України та суперечить інтересам відповідної територіальної громади.

Зокрема, беручи до уваги те, що зазначеним рішенням передбачається припинення діяльності Малодобронської дитячої школи мистецтв у вигляді ліквідації, тобто, без будь- якого правонаступництва, всупереч вимог Ужгородською районною радою проігноровано положення норм законодавства щодо необхідності погодження відповідного Міністерства культури та інформаційної політики України, оскільки останні передбачають скорочення базової мережі закладів культури місцевого рівня.

Окрім цього зазначає, що відповідно до інформації розміщеної на офіційному інтернет ресурсі Ужгородської районної ради (http://uzh-rairada.gov.ua/) серед проектів рішень, розгляд яких було передбачено в рамках проведення 44 позачергової сесії Ужгородської районної ради 7 скликання був відсутній проект рішення «Про ліквідацію Малодобронської дитячої школи мистецтв». Підтвердження вищевказаного також є відповідь Ужгородської районної ради від 15.12.2020 р. №02-26/16 де зазначається, що проекти рішень не опубліковувалися, а були включенні до порядку денного 44 позачергової сесії районної ради 02.12.2020 року за рекомендацією засідання Президії районної ради в день проведення сесії.

Всупереч ч.11 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч.3 ст. 15 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», Ужгородською районною радою взагалі не було оприлюднено рішень щодо ліквідації шкіл мистецтв Ужгородського району незважаючи на те, що вказані питання мають суттєве суспільне значення, тому що стосується забезпечення надання державою освітньо-культурних послуг дитячому населенню та потребують детального опрацювання, в тому числі з урахуванням думки громадськості.

При цьому, зі змісту протоколу 44 позачергової сесії Ужгородської районної ради 7 скликання від 02.12.2020 року вбачаєтсья, що в ході проведення вказаної сесії до порядку денного і регламенту роботи того ж дня було включено додаткові питання, серед яких було і питання «Про ліквідацію Малодобронської дитячої школи мистецтв».

Вважає, що ОСОБА_1 було звільнено з посади викладача Малодобронської дитячої школи мистецтв Наказом № 07 від 08.02.2021 року на підставі незаконного рішення Ужгородської районної ради. В супереч діючому законодавству та ухвали суду, якою зупинено дію рішення яке було підставою звільнення.

Окрім того, вказує на те, що позивачу з 01.01.2021 року і до моменту звільнення (08.02.2021 року) не виплачувалася заробітна плата, жодних виплат в день звільнення та в подальшому Позивач не отримувала. Крім того, в наказі про звільнення № 07 від 08.02.2021 року ніде не вказано суму, належну Позивачу до виплати при звільненні; жодного іншого документу де була б зазначена інформація про суми, належні до виплати при звільненні Позивачу не надавалось.

29.09.2022 року позивачем було подано до суду клопотання про уточнення (зміну) предмету позовних вимог відповідно до якого просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ № 07 від 08.02.2021 року про звільнення ОСОБА_1 одночасно поновити ОСОБА_1 на посаді викладача Комунальної організації «Малодобронської дитячої школи мистецтв» та стягнути солідарно з Комунальної організації «Малодобронської дитячої школи мистецтв» та відділу культури молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області на користь ОСОБА_1 недоотриману заробітну плату у формі середнього заробітку за час затримки розрвхунку та вимушеного прогулу.

Позиція сторін справи :

Позивач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідмолений про дату час і місце розгляду справи.

Представник позивача в судове засідання не зявився подав до суду заяву відповідно до якої просив провести судове засідання без участі сторони позивача.

Представник Комунальної організації «Малодобронської дитячої школи мистецтв» в судове засідання повторно не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи. Відзив на адресу суду не надходив.

Представник Відділу культури молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області в судове засідання повторно не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи. Відзив на адресу суду не надходив.

Представник третьої особи : Ужгородської районної ради в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи. В матеріалах справи наявні письмові пояснення голови відповідно до яких зазначає, що прийняття наказу № 07 від 08.02.2021 року про звільнення ОСОБА_1 відбулося в рамках діючого законодавства так як голова ліквідаційної комісії була уповноважено на те Рішенням та розділом 9 Статуту , а відтак відсутні підстави для поновлення позивача на роботі та виплати позивачу недоотриману заробітну плату у формі середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Просив вімовити у задоволенні позову.

Заяви, клопотання :

07.04.2021 року Головою Ужгородської районної ради подано до суду письмові пояснення.

16.04.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про зупинення провадження по справі.

23.02.2022 року представником позивача подано до суду клопотання про витребування доказів та клопотання про долучення доказів.

13.09.2022 року представником позивача подано до суду клопотання про поновлення провадження у справі.

29.09.2022 року представником позивача подано до суду клопотання про залучення співвідповідача та уточнення (зміну) предмету позову.

10.11.2022 року представником позивача подано до суду заяву про проведення судового засдіання без його участі

14.02.2023 року представником позивача подано до суду клопотання про долучення доказів вручення та надіслання судових повісток.

16.02.2023 року представником позивача подано до суду заяву про проведення судового засдіання без його участі

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

17.03.2021 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К. прийнято справу до розгляду та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

16.04.2021 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду провадженя по справі зупинено.

13.09.2022 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду поновлено провадження по справі.

10.11.2022 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду залучено співвідповідача по справі та принйто заяву про зміну предмету позову.

Фактичні обставини справи:

Судом встановлено, що згідно наказу №65 від 16.10.2019 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду викладача (хорового класу та фортепіано) Малодобронської дитячої школи мистецтв, що підтверджується записами у трудовій книжці заповненої на ім`я ОСОБА_1 , серія НОМЕР_1 (а.с. 13-14).

02.12.2020 на 44 позачерговій сесії 7 скликання Ужгородської районної ради Закарпатської області на підставі ст.ст. 43, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 р. № 712-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Закарпатської області», листа Відділ культури, молоді та спорту Ужгородської райдержадміністрації від 18.11.2020 №95/01-18 прийняті рішення №759 «Про ліквідацію Середнянської дитячої школи мистецтв», рішення №761 «Про ліквідацію Малодобронської дитячої школи мистецтв». ( а.с. 40-41).

Відповідно до Наказу голови ліквідаційної комісії Малодобронської ДШМ № 07 від 08.02.2021 року, на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України , рішення 44 позачергової сесії 7- го скликання Ужгородської районної ради від 02.12.2020 № 759, ОСОБА_1 звільнено з посади викладача Малодобронської дитячої школи мистецтв у зв`язку з ліквідацією Малодобронської дитячої школи мистецтв. ( а.с. 15)

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21.07.2021, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.12.2021(справа №907/5/21), визнано незаконним та скасовано рішення Ужгородської районної ради, прийняте на 44 позачерговій сесії 7 скликання від 02.12.2020 № 759 «Про ліквідацію Середнянської дитячої школи мистецтв» та рішення Ужгородської районної ради, прийняте на 44 позачерговій сесії 7 скликання від 02.12.2020 № 761 «Про ліквідацію Малодобронської дитячої школи мистецтв.( а.с. 113-122)

Як зазначено в наказі голови ліквідаційної комісії Малодобронської ДШМ № 07 від 08.02.2021 року, підставою видачі цього наказу є рішення Ужгородської районної ради, прийняте на 44 позачерговій сесії 7 скликання від 02.12.2020 № 759.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Малодобронська дитяча школа мистецтв діє на підставі Статуту Малодобронської дитячої школи мистецтв, затвердженого рішенням десятої сесії VII скликання Ужгородської районної ради від 08.12.2016 року № 197, з якого вбачається, що: - п. 1.5. Засновником (власником) Закладу є Ужгородська районна рада; - п. 1.6 Заклад безпосередньо підпорядкований відділу культури Ужгородської районної державної адміністрації; - п. 1.7 Майно закладу знаходиться в оперативному управлінні відділу культури Ужгородської районної державної адміністрації; - п. 6.2 Фінансування Закладу здійснюється за рахунок коштів районного бюджету та плати за навчання учнів; - п. 6.12 кошти місцевого бюджету на утримання закладу, батьківська плата за надання платних послуг, кошти, що надходять з інших джерел, перераховуються та зберігаються на рахунку відділу культури Ужгородської районної державної адміністрації. Ведення бухгалтерського обліку здійснюється через централізовану бухгалтерію відділу культури Ужгородської РДА (або самостійно).

Нормативно-правове обґрунтування :

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 4 КЗпП законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Підстави для припинення трудового договору встановлені статтею 36 КЗпП України.

Однією з підстав для припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, зокрема, стаття 40 КЗпП України, яка регулює порядок розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

За пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення (Постанова Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №641/5330/16-ц).

Як було судом встановлено вище, рішення Ужгородської районної ради, прийняте на 44 позачерговій сесії 7 скликання від 02.12.2020 № 761 «Про ліквідацію Малодобронської дитячої школи мистецтв , на підставі якого проводилась ліквідація Малодобронської дитячої школи мистецтв та, відповідно яке слугувало підставою для звільнення працівників цієї установи, в тому числі і позивача ОСОБА_1 - скасовано в судовому порядку, і судове рішення набрало законної сили 08.12.2021 р.. ( а.с.113-122).

За таких обставин ліквідація Малодобронської дитячої школи мистецтв не була проведена, тому має місце порушення трудових прав позивачки - її було звільнено без законної підстави.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 22.05.2019 по справі № 572/2429/15-ц, тлумачення частини другої статті 235 КЗпП, пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, свідчить, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу і законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Дана справа розглядалась більше одного року, проте, оскільки питання законності рішення Ужгородської районної ради, прийнятого на 44 позачерговій сесії 7 скликання від 02.12.2020 № 761 «Про ліквідацію Малодобронської дитячої школи мистецтв», вирішувалась в судовому порядку, а отже, тривалість розгляду питання поновлення позивача на роботі не залежала від ОСОБА_1 , тому виплату середнього заробітку, слід провести за весь час вимушеного прогулу, яким вважається період від дня незаконного звільнення, до дня постановлення судом рішення про поновлення на роботі.

Чинним законодавством встановлена відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток працівника визначається відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати працівника, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Відповідно до пункту 3 розділу 2 Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

В силу пункту 5 розділу ІV Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. За змістом абз. 2 п. 8 Порядку №100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації, встановленим з отриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку №100).

Прийнявши за основу довідку відділу культури молоді та спорту Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області №58/01-18 від 20.06.2022 року про доходи ОСОБА_1 за грудень 2020 року, січень 2021, суд вирахував, що до стягнення підлягає сума середнього заробітку за 516 робочих днів вимушеного прогулу, за період з 09.02.2021 по 16.02.2023 в розмірі 321 999,48 грн.

Розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09.02. 2021 по 16.02.2023 судом проведений наступним чином:

згідно довідки про доходи №58/01-18 від 20.06.2022 року заробітна плата позивача за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню становила 25 585,58 грн. (12856,88 грн. за грудень 2020 року + 12728,70 грн. - за січень 2021); кількість робочих днів за вказаний період складає - 41 дні. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає 624,03 грн. (25 585,58/41).

Кількість днів за час вимушеного прогулу позивача ОСОБА_1 за період з 09.02. 2021 по 16.02.2023 (день фактичного розрахунку) складає 516 робочих дня, в тому числі лютий 2021 - 14 днів, березень 2021 - 22 днів, квітень 2021 - 22 днів, травень 2021 -18 днів, червень 2021 -20 днів, липень 2021 - 22 дні, серпень 2021- 21 день, вересень 2021 - 22 дні, жовтень 2021 - 20 днів, листопад 2021- 22 дні, грудень 2021- 22 дні, січень 2022 - 19 днів, лютий 2022 - 20 днів, березень 2022 - 22 дні, квітень 2022 -21 день, травень 2022 - 22 дні, червень 2022 - 22 дні, липень 2022- 21 день, серпень 2022- 23 дні, вересень 2022- 22 дні, жовтень 2022 - 21 робочих днів , листопад 2022 22 дні, грудень 2022 22 дні, січень 2023 22 робочих днів, лютий 2023 до 16.02.23 12 днів.

Таким чином середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача складає : 624,03 грн. х 516 р.д. = 321 999,48 гривні .

При цьому, враховуючи, що відповідно до Статуту Малодобронської дитячої школи мистецтв, школа безпосередньо підпорядковується відділу культури Ужгородської РДА; майно школи знаходиться в оперативному управлінні відділу культури Ужгородської районної державної адміністрації, кошти місцевого бюджету на утримання закладу, батьківська плата за надання платних послуг; кошти, що надходять з інших джерел, перераховуються та зберігаються на рахунку відділу культури Ужгородської районної державної адміністрації, тому обраховану вище суму, слід стягнути з саме з відділу культури молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації, а відтак відсутні підстави щодо стягнення в солідарному порядку з Комунальної організації «Малодобронської дитячої школи мистецтв» та відділу культури молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області на користь ОСОБА_1 недоотриману заробітну плату у формі середнього заробітку за час затримки розрахунку та вимушеного прогулу.

З огляду на викладені вище встановлені судом фактичні обставини справи та виниклі правовідносини, суд приходить до висновку, що змінені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що змінені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Згідно з п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, ст. 235 КЗпП України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення за один місяць середньої заробітної плати.

Щодо розподілу судових витрат:

Оскільки позивач на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1984 (одну тисячу дев`ятсот сорок) грн. 80 коп.

На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, ст.ст. 40, 235 КЗпП України, ст.ст. 4, 5, 19, 76-82, 89, 95, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Змінені позовні вимоги ОСОБА_1 подані в особі представника позивача адвоката Ковач Івана Васильовича до Комунальної організації «Малодобронської дитячої школи мистецтв», Відділ культури молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, третя особа : Ужгородська районна рада про визнання незаконним та скасування наказу №07 від 08.02.2021 року про звільнення з посади та стягнення недоотриманої заробітної плати у формі середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Малодобронської дитячої школи мистецтв №07 від 08.02.2021 року «Про припинення трудового договору», на підставі якого ОСОБА_1 звільнено днем - 08.02.2021 року з посади викладача Комунальної організації «Малодобронської дитячої школи мистецтв», на підставі п. 1ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 (місце проживання : АДРЕСА_1 ) на посаді викладача Комунальної організації «Малодобронської дитячої школи мистецтв» (, 89464, Закарпатська область, Ужгородський р-н, с. Мала Добронь, вул. Шевченка, 1, 89464) днем 09.02.2021 року.

Стягнути з відділу культури молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації (місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород. вул. Минайська, 40, код ЄДРПОУ 3358041) на користь ОСОБА_1 (місце проживання : АДРЕСА_1 ) середній заробіток за 516 днів вимушеного прогулу, за період з 09.02.2021 р. по 16.02.2023р., в розмірі 321 999,48 гривні , з обов`язковим перерахуванням до державного бюджету сум податків та зборів, нарахованих з даної суми у розмірах та порядку, встановлених чинним законодавством.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з відділу культури молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації на користь держави - 1984 (одну тисячу дев`ятсот сорок) грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання : АДРЕСА_1 );

Відповідач Комунальна організаціа «Малодобронської дитячої школи мистецтв» (, місце знаходження 89464, Закарпатська область, Ужгородський р-н, с. Мала Добронь, вул. Шевченка, 1, 89464);

Відповідач відділ культури молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації (місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород. вул. Минайська, 40, код ЄДРПОУ 3358041).

Третя особа : Ужгородська районна рада (місце знаходження : м. Ужгород, вул. Загорська, 10, 88000)

Дата складання повного тексту судового рішення - 27.02.2023

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца