справа № 208/1646/23
№ провадження 2-ві/208/2/23
УХВАЛА

Іменем України

01 березня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Сушкової Л.І., за участю секретаря судового засідання Дарчук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Тетяні Павлівні по цивільній справі за позовом Кам`янської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Огнева Н.О., про витребування майна з незаконного володіння, визнання недійсними та застосування наслідків недійсності договорів купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа № 207/1299/22 за позовом Кам`янської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Огнева Н.О., про витребування майна з незаконного володіння, визнання недійсними та застосування наслідків недійсності договорів купівлі-продажу.

Через електронний суд до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла заява відповідача, ОСОБА_1 , про відвід судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , в обґрунтування якої зазначено, що суддя Івченко Тетяна Павлівна, є незаконним складом суду в цивільній справі № 207/1299/22.

В результаті неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області , цивільна справа № 207/1299/22, за розпорядженням голови Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області передана до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

В обґрунтування своєї заяви, про відвід, відповідач зазначила, що 06.12.2022 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, цивільна справа № 207/1299/22, за позовною заявою Кам`янської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Огнева Н.О., про витребування майна з незаконного володіння, визнання недійсними та застосування наслідків недійсності договорів купівлі-продажу, передана на розгляд судді Івченко Т.П.

Заміна складу в цивільній справі відбулась на стадії підготовчого провадження.

03.02.2023 через підсистему «Електронний суд», відповідачкою, подано Заяву про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу.

08.02.2023 повторно, було заявлено клопотання про дистанційне ознайомлення з

матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу.

Зазначене клопотання було задоволено в повному обсязі, однак станом на 28.02.2023 сканкопії всіх матеріалів судової справи на мою електронну адресу не надійшли.

09.02.2023 втретє, через підсистему «Електронний суд» відповідачкою подано Заяву про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу.

27.02.2023 в судовому засіданні, яке відбувалося в режимі відеоконференції, головуюча повідомила, що матеріали судової справи були надані мені на ознайомлення, є підтверджуючий документ, звернувшись до секретаря судового засідання Оніщук Д.Р. за підтвердженням цієї інформації, і та в усній формі це підтвердила.

Однак, станом на першу половину 28.02.2023 сканкопії матеріали судової справи ЄУН 207/1299/22, оформленої в порядку, встановленому Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА України від 20.08.2019 № 814 (далі - Інструкція № 814) на її електронну адресу не надійшли, в підсистемі «Електронний суд», «Електронний кабінет» в розділ «Мої справи» також відсутні сканкопії всіх матеріали судової справи ЄУН 207/1299/22.

Отже, жодного належного, допустимого, неспростовного доказу (документа) про підтвердження того, що суд ознайомив її з усіма матеріалами справи та надіслав їй на ознайомлення сканкопії матеріалів судової справи ЄУН 207/1299/22 на її електронну адресу станом на 27,02.2023, не існувало.

Крім того, такий документ також відсутній в підсистемі «Електронний суд», «Електронний кабінет» в розділ «Мої справи» станом на 28.02.2023.

До того ж, в підсистемі «Електронний суд», «Електронний кабінет» в розділ «Мої справи» станом на 28.02.2023, відсутні, зокрема матеріали, надані суду приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Огневою Н.О., про які повідомила 24.01.2023, в судовому засіданні, головуюча, - відсутні письмові пояснення представника позивача від 06.02.2023, доказ (документ) про підтвердження того, що суд ознайомив її з усіма матеріалами справи, що також підтверджує те, що сканкопії матеріалів судової справи ЄУН 207/1299/22 відсутні в підсистемі «Електронний суд», «Електронний кабінет» в розділ «Мої справи» і документ про підтвердження того, що суд ознайомив її з усіма матеріалами справи станом на 27.02.23 не може існувати.

Таким чином, 27.02.2023 секретар судового засідання Оніщук Д.Р. та головуюча свідомо та навмисно повідомили в судовому засіданні учасникам справи завідомо недостовірну інформацію, вводячи їх в оману, тим само безпідставно стверджуючи, що відповідач ОСОБА_1 повідомляє суду неправдиву інформацію.

Отже, головуюча є упередженою, необ`єктивною, особисто прямо заінтересованою в результаті розгляду цієї справи.

08.02.2023 в підготовчому засіданні головуюча призначила наступне підготовче засідання на 27 лютого 2023 року о 14 год. 00 хв.

10.02.2023 через підсистеми «Електронний суд», «Електронний кабінет» в розділ «Мої справи» надійшли: технологічний документ «Внесення дат слухання» про призначення підготовчого засідання на 27 лютого 2023 року о 10 год. 00 хв. ((№ документу б/н від 10.02.2023, Додаток № 1) та судова повістка на 27 лютого 2023 року о 10 год. 00 хв. - ((№ документу 207/1299/22/5136/2023 від 10.02.2023, Додаток № 2).

Однак, 25 лютого 2023 року, у суботу, о 05 год. 21 хв. через підсистеми «Електронний суд», «Електронний кабінет» в розділ «Мої справи» надійшли: технологічний документ «Анулювання дати слухання» про анулювання з невідомої причини підготовчого засідання, призначеного 08.02.2023 на 27 лютого 2023 року о 10 год. 00 хв. (№ документу б/н від 24.02.23, Додаток N° 3), технологічний документ «Внесення дат слухання» про призначення підготовчого засідання на 27 лютого 2023 року на 14 год. 00 хв. (№ документу б/н від 24.02.2023, Додаток № 4) та судова повістка про виклик на 27 лютого 2023 року на 14 год. 00 хв. ( № документу 207/1299/22/7255/2023 від 24.02.23, Додаток № 5).

Таким чином, про скасування підготовчого засідання 27 лютого 2023 року о 10 год. 00 хв., з невідомих причин та призначення підготовчого засідання на 27 лютого 2023 року на 14 год. 00 хв., суд повідомив її за один день до судового засідання.

На її заперечення проти таких дій, головуюча повідомила, що повістки надсилає секретар, а не суд, тому заперечення вона не приймає (Додаток № 6).

27 лютого 2023 року судове засідання в цивільній справі ЄУН 207/1299/22 проводилось в режимі відеоконференції.

Відеоконференція розпочалась о 13 год. 55 хв.

0 15 год. 08 хв. суддя Івченко пішла до нарадчої кімнати.

Через декілька секунд секретар судового засідання Оніщук Д.Р. за вказівкою адвоката Авдеева О.M., Тютюнник О.В., вимкнула мікрофон і камеру суду (Додаток № 6).

З відеоконференції вона не виходила та перебувала на відеозв`язку до того моменту, як з`явилась інформація, що конференція завершена, про що вона дізналась в режимі онлайн.

О 16 год. 37 хв. відеоконференцію завершили без виходу судді Івченко з нарадчої кімнати, після того, як вона зателефонувала до суду для уточнення, що робочий час суду закінчується, а суддя ще не виходила з нарадчої.

Однак, в телефонному режимі, секретар судового засідання Оніщук Д.Р., після завершення відео конференції, повідомила її, що відеоконференцію завершено, бо суддя вже вийшла з нарадчої кімнати, судове засідання закінчилось, а вона не була на зв`язку, тому нічого не чула і не бачила.

О 17 год 04 хв. 27.02.2023 через підсистеми «Електронний суд», «Електронний кабінет» в розділ «Мої справи» надійшов протокол судового засідання в режимі конференції № 1292130 (№ документу 1292130 від 27.02.23), з якого стало відомо, що о 16 год. 05 хв. суддя оголошувала вступну та резолютивну частини ухвали, але в цей час і надалі вона не бачила і не чула суд, а суд не бачив і не чув її, до завершення конференції, хоча протягом всього цього часу вона перебувала на відеозв`язку.

Отже, коли суддя вийшла з нарадчої кімнати її не повідомили, повторно не запросили до відеоконференції, якщо вона за версією секретаря судового засідання Оніщук Д.Р. не чула суд, а суд не чув і не бачив її, секретар судового засідання Оніщук Д.Р. не зателефонувала їй з цього питання.

Таким чином, аналізуючи системні дії головуючої та секретаря судового засідання Оніщук Д.Р., відповідач доходить висновку, що метою головуючої, спочатку, було її неявка 27 лютого 2023 року в судове засідання, а оскільки вона з`явилась в судове засідання в режимі відеоконференції, - усунути її від участі в судовому засіданні, що головуюча успішно реалізувала за допомогою секретаря судового засідання Оніщук Д.Р.

27.02.2023 в судовому засіданні головуюча роз`яснила їй, що ухвала про відкриття провадження у справі підлягає апеляційному оскарженню в частині порушення правил підсудності та запитала чи оскаржувала я ухвалу про відкриття провадження у справі в апеляційному провадженні? (Додаток № 6).

Однак, право оскаржити ухвалу про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності передбачалось частиною восьмою статті 353 ЩІК України, чинній до 08.02.2020.

З 08.02.2020 частину восьму статті 353 ЦПК України виключили з ЦПК України, а відтак і право на апеляційне оскарження окремо від рішення суду, ухвали про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності і про це головуючій достеменно відомо.

Таким чином, головуюча продовжила в цьому судовому засіданні свою поведінку щодо нав`язливого переконання сторони відповідача ОСОБА_1 в правильності дій суду та позиції сторони позивача.

Після того, як відповідач звернула увагу головуючої на те, що вона посилається на неіснуючу, недіючу норму, суддя Т.П. Івченко пішла до нарадчої кімнати і більше суд не допустив її до відеоконференції, в цьому судовому засіданні.

Суддя Т.П.Івченко не дотримується етичних норм та демонструє аморальну поведінку у професійній діяльності.

Отже, суддя Т.П. Івченко імітує судовий розгляд цивільної справи заздалегідь узгоджуючи модель поведінки зі стороною позивача та секретарем судових засідань. Суддя Т.П. Івченко свідомо та умисно систематично ігнорує імперативні норми ЦПК України, 27.02.23 позбавила її права на доступ до правосуддя та права на захист,

Повідомивши в судовому засіданні завідомо неправдиву інформацію, суддя здійснила психологічний тиск та моральне приниження, порушила, зокрема, принцип верховенства права, рівність учасників судового процесу перед судом, змагальність сторін.

Отже, суддя Т.П. Івченко свідомо та умисно паплюжить діюче

законодавство, здійснюючи правосуддя в порядку та спосіб, невстановлені цивільним процесуальним законодавством, що є несумісним зі статусом судді.

Поведінка судді Т.П. Івченко відкрито демонструє та стверджує, що вона є упередженою, необ`єктивною та прямо заінтересована у результаті розгляду цієї справи, вона не є безсторонньою та сумлінною.

Враховуючи порушення суддею Т.П. Івченко очевидних і зрозумілих за змістом положень Основного Закону України, вимог процесуального закону, вважаю, що такі дії вчинено суддею умисно.

Допущена суддею Т.П. Івченко поведінка є такою, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях чесності, непідкупності, є несумісною з правосуддям і статусом судді.

Суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді (пункт 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2017 року N 8 "Про незалежність судової влади"). Керуючись пунктами 3-5 частини першої статті 36, частинами другою, четвертою статті 39, статтями 40, 41 Цивільного процесуального кодексу України, з метою забезпечення повного, об`єктивного, неупередженого розгляду і вирішення справи ЄУН 207/1299/22 (провадження 2/208/449/23) та з метою недопущення у будь-кого сумнівів щодо об`єктивності, неупередженості судді Т.П. Івченко та недовіри під час розгляду справи ЄУН 207/1299/22 (провадження 2/208/449/23).

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд, дослідивши заяву про відвід судді та пов`язані з цим матеріали справи, оцінивши наведені відповідачем підстави для відводу судді, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), зокрема, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Крім того, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» «кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом».

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу за наявності обставин, які викликають сумнів в його об`єктивності та неупередженості судді.

Стаття 6 § 1 Конвенції вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був «безстороннім». Зазвичай безсторонність визначається як відсутність упередження або наперед складеної думки і може оцінюватись у різний спосіб (Kyprianou проти Кіпру [ВП], § 118; Micallef проти Мальти [ВП], § 93).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, рішення від 9 січня 2013 року, заява № 21722/11) ЄСПЛ зазначено «104. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності».

На думку ЄСПЛ, неупередженість може визначатися виходячи з суб`єктивної перевірки, а саме на підставі особистих переконань конкретного судді в конкретній справі, а також об`єктивної перевірки, при оцінці того, забезпечив суддя достатні гарантії для виключення правомірних сумнівів в цьому зв`язку.

Якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, навіть якщо об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви») наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Неупереджений та об`єктивний розгляд справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею. Проте учасники справи наділені правом спростування цієї «процесуальної теореми» шляхом заявлення відводу судді, тим самим, забезпечуючи його незалежність в кожному окремому провадженні.

Європейський суд з прав людини в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність», в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі». Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Наведене свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах П`єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства). Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презумується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 (справа №800/592/17) та від 01.10.2018 (справа №9901/673/18).

Вирішуючи заявлений відвід, суд, вважає, що наведені в заяві обставини є необґрунтованими та не можуть переконливо вказувати на наявність будь-яких дій, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Івченко Т.П. Усі доводи відповідача являються її думкою та припущеннями, які суд розцінює, як незгоду з процесуальними рішеннями.

Керуючись ст. ст.33, 36, 38-40, 260, 261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви відповідача, ОСОБА_1 , про відвід судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Тетяни Павлівни по цивільній справі за позовом Кам`янської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Огнева Н.О., про витребування майна з незаконного володіння, визнання недійсними та застосування наслідків недійсності договорів купівлі-продажу, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сушкова Л. І.