Провадження № 2/127/3628/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участі позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Вінницького обласного центру медико - соціальної експертизи (21029 м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 92) за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Вінницького обласного центру медико - соціальної експертизи за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що з 06.12.2021 року по 04.11.2022 року позивач працювала на посаді юрисконсульта організаційно - методичного відділу Вінницького обласного центру медико - соціальної експертизи за сумісництвом за безстроковим трудовим договором.

Наказом головного лікаря Вінницького обласного центру медико - соціальної експертизи ОСОБА_4 від 03.12.2021 року № 160к/тр ОСОБА_1 було прийнято на посаду юрисконсульта організаційно - методичного відділу з 06.12.2021 року за сумісництвом на умовах неповного робочого дня (4 год. в день, робочі дня з понеділка по п`ятницю з 17:00 год. 10 хв. до 21 год. 10 хв.) з посадовим окладом 4 455,00 грн. з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу.

Після звільнення головного лікаря ВОЦ МСЕ І.М. Костенка, на посаду в. о. головного лікаря ВОЦ МСЕ Вінницькою обласною Радою було призначено ОСОБА_3 , яка згідно розпорядження голови Вінницької обласної Ради приступила до своїх обов`язків з 21.10.2022 року.

Наказом відповідача від 04.11.2022 року № 159 к/тр ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади юрисконсульта організаційно - методичного відділу за сумісництвом, 04.11.2022 року, у зв`язку з прийняттям працівника, який не є сумісником, ст. 7 КЗпП України, п.8 «Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» затвердженого наказом Мінпраці, Мінюсту та Мінфіну України від 28.06.1993 року № 43».

При цьому, будь - яких інших норм законодавства в наказі про звільнення не зазначено.

В порушення вимог чинного законодавства ОСОБА_1 було звільнено на 22 тижні вагітності.

Оскільки про своє звільнення позивач дізналась в день видачі наказу, який був останнім робочим днем, то вона була позбавлена можливості надати документальне підтвердження про свою вагітність раніше. Крім того в день звільнення, в усній формі вона повідомила в.о. головного лікаря ВОЦ МСЕ Данилекно Ю. про те, що вагітна і звільнення є грубим порушенням. ст. 184 КЗпП України.

07.11.2022р. нею офіційно було повідомлено в.о. голови лікаря ВОЦ МСЕ ОСОБА_3., що є наступним днем її звільнення, про свою вагітність, з підтверджуючими документами - відповідною довідкою та з проханням відмінити наказ від 04.11.2022 року № 159/к/тр «Про звільнення» та поновити позивача на посаді юрисконсульта.

На своє звернення 14.11.2022 року позивач отримала відмову та пропозицію влаштування на роботу на даному підприємстві за сумісництвом на 0.5 ставки на посаді офісного службовця (друкування) з наступним графіком роботи з 08:00 до 12:00 год..

Просила суд, визнати протиправним та скасувати наказ в.о. головного лікаря Вінницького обласного центру медико - соціальної експертизи № 159/к/тр від 04.11.2022 року про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади юрисконсульта організаційно - методичного відділу за сумісництвом.

Поновити ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта Вінницького обласного центру медико - соціальної експертизи (ВОЦ МСЕ) з 04.11.2022 року, стягнувши середній заробіток за час вимушеного прогулу та зобов"язавши головного лікаря Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи ОСОБА_3 відшкодувати шкоду заподіяну установі в зв"язку із незаконним звільненням ОСОБА_1

12.01.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому вказано, що згідно витягу з реєстру організаційно-правова форма Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи - державна організація (установа, заклад), форма власності - державна власність/власність територіальних громад.

Згідно відомостей з державного реєстру підприємств та організацій України № 12-от/1683 від 28.10.2014 року організаційно-правова форма Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи, - державна організація (установа, заклад).

А тому, положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій поширювалося і на працівників Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи, працівником якого являлася позивач.

ч.3 ст. 184 КЗпП України не поширюється на дані відносини, на їх думку, оскільки дана норма, містить наступне: звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи роботодавця не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням.

Тобто законодавець встановив чітко про те, що звільнення вагітної жінки з ініціативи роботодавця не допускається.

В той же час, законодавець прописав виключний перелік підстав звільнення працівника з ініціативи роботодавця. Це - ст. 40 КЗпП України під назвою «Розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця» та 41 КЗпП України під назвою «Додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з окремими категоріями працівників за певних умов, все, іншого КЗпП не встановлює.

В даному випадку, наказ, який оскаржує позивач, не містить посилань ані на ст. 40 КЗпП України, ані на ст. 41 КЗпП України. Він стосується звільнення позивача, який працює за сумісництвом з підстав прийняття працівника, який не є сумісником. Дана підстава звільнення не відноситься до виключного переліку підстав «звільнення працівника з ініціативи роботодавця».

Таким чином, оспорюваний позивачем наказ не стосується «звільнення працівника з ініціативи роботодавця».

Вінницький обласний центр медико-соціальної експертизи отримавши заяву (звернення) позивача, надав перспективну відповідь, в якій, окрім іншого, містилася пропозиція для позивача про наступне: «зважаючи на воєнний час та те, що Ви являєтеся вагітною, вважаємо за можливе запропонувати Вам роботу за сумісництвом на 0,5 ставки на посаді офісного службовця (друкування) з наступним графіком роботи: з 08.00 год. до 12.00 год».

Вказане підтверджує намагання відповідачем врегулювати в досудовому порядку дану ситуацію, адже Вінницький обласний центр медико-соціальної експертизи з повагою відноситься як до своїх працівників, так і до інших осіб, які звертаються.

Однак, позивач не виявила бажання скористалася цією пропозицією.

27.01.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої, на думку позивачки зазначена в наказі про звільнення ст. 7 КЗпП України не стосується спірних правовідносин відповідно до п.29 Пленуму верховного суду України №9.

02.02.2023 року на адресу суд надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого, сумісництво - це тимчасова робота. Так, в силу того, що установа не може забезпечити постійних працівників або з інших причин, як виняток, задля вирішення/виконання завдань установи, остання приймає на роботу працівників за сумісництвом. Сумісництво не може бути постійним. Адже в такому випадку може настати загроза того, що установа буде терпіти збитки або не буде розвиватися так інтенсивно або робота не буде у повній мірі виконуватися у зв`язку із браком часу у сумісника тощо.

Позивач має основне місце роботи, а тому вважає що її права порушені не були.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених в позові, просила суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, заперечувала, щодо їх задоволення.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечувала, щодо задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 маючи постійне місце роботи на посаді юрисконмульта КНП "ВОК ШВЦ ВОР", з 06.12.2021 року по 04.11.2022 року працювала на посаді юрисконсульта організаційно - методичного відділу Вінницького обласного центру медико - соціальної експертизи за сумісництвом за безстроковим трудовим договором.

Наказом головного лікаря Вінницького обласного центру медико - соціальної експертизи ОСОБА_4 від 03.12.2021 року № 160к/тр ОСОБА_1 було прийнято на посаду юрисконсульта організаційно - методичного відділу з 06.12.2021 року за сумісництвом на умовах неповного робочого дня (4 год. в день, робочі дня з понеділка по п`ятницю з 17:00 год. 10 хв. до 21 год. 10 хв.) з посадовим окладом 4 455,00 грн. з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу (а.с.4).

Після звільнення головного лікаря ВОЦ МСЕ І.М. Костенка, на посаду в. о. головного лікаря ВОЦ МСЕ Вінницькою обласною Радою було призначено ОСОБА_3 , яка згідно розпорядження голови Вінницької обласної Ради приступила до своїх обов`язків з 21.10.2022 року.

Наказом відповідача від 04.11.2022 року № 159 к/тр ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади юрисконсульта організаційно - методичного відділу за сумісництвом, 04.11.2022 року, у зв`язку з прийняттям працівника, який не є сумісником, ст. 7 КЗпП України, п.8 «Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» затвердженого наказом Мінпраці, Мінюсту та Мінфіну України від 28.06.1993 року № 43» (а.с.5).

Відповідно до Заяви (Звернення) від 07.11.2022р. ОСОБА_1 поставила до відома в.о. головного лікаря ВОЦ МСЕ ОСОБА_3. про свій стан вагітності, що підтверджується довідкою №176 ВМК пологового будинку №2 ( а.с.6,7).

На своє звернення 07.11.2022 року позивач отримала відповідь № 654/03-02/24 від 10.11.2022 року, в якій зазначено наступне: «дане звільнення не є звільненням з ініціативи уповноваженого органу, відповідно до ст. 184 КЗпП України не поширюється на спірні відносини».

Окрім того, станом на час звільнення, ви не попереджали ВОЦ МСЕ про стан вашого здоров`я, а саме про вагітність. Про дану обставину ви повідомили після звільнення - 07.11.2022 року шляхом подачі довідки №176 КНП «Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2 від 07.11.2022 року.

Разом з тим, зважаючи на воєнний стан та те,що ви являєтесь вагітною, вважаємо за можливе запропонувати вам роботу за сумісництвом на 0.5 ставки на посаді офісного службовця (друкування) з наступним графіком роботи з 08:00 до 12:00 год.» (а.с.8).

Слід зазначити, що звільнення сумісників, у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, провадиться відповідно до ст. 7 КЗпП України, яка встановлює, що для деяких категорій працівників за певних умов можуть застосовуватися додаткові, крім передбачених у статтях 37 і 41 цього Кодексу, підстави для припинення трудового договору.

Порядок роботи за сумісництвом регламентується постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 №245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» та Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженим спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України. Міністерства фінансів України від 28.06.1993 № 43, яким визначені додаткові підстави для звільнення з роботи за сумісництвом.

Відповідно до відомостей з Єдиного Державного реєстру підприємст та організацій України (ЄДРПОУ), Вінницький обласний центр медико-соціальної експертизи має державну форму власності, організаційно -правова форма- державна ( а.с.28,29).

Пунктом 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України. Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.06.1993 № 43, передбачено, що звільнення з роботи за сумісництвом проводиться, зокрема, з підстав, передбачених законодавством, а також у разі прийняття працівника, який не є сумісником.

Вищезазначені нормативно-правові акти регулюють питання роботи на умовах сумісництва в установах, організаціях, що фінансуються з бюджетів усіх рівнів, отже, їх дія поширюється на комунальні заклади, утворені органом місцевого самоврядування, та комунальні установи, організації, що фінансуються з бюджету.

Статтею 43-1 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди органу первинної профспілкової організації допускається у випадку звільнення з суміщувальної роботи у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв`язку з обмеженням на роботу за сумісництвом передбаченим законодавством.

Поруч з наведеним, необхідно зазначити, що п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» , діючу на момент звільнення ОСОБА_1 , встановлено обмеження сумісництва осіб, що не досягли вісімнадцятирічного віку, та вагітних жінок.

Системний аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що порядок звільнення з роботи за сумісництвом, у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, має свою специфіку та відрізняється від загального порядку розірвання трудового договору за ініціативою власника або уповноваженого їм органу. Таким чином, обмеження на сумісництво для неповнолітніх працівників, та вагітних жінок є прямою законодавчою забороною сумісництва.

Крім того, слід зазначити, що в даному випадку при звільненні позивача, її права, у тому числі, пов`язані з вагітністю, не були порушені, оскільки вона продовжує працювати за основним місцем роботи і залишається у складі зайнятого населення (ст. 1 Закону «Про зайнятість населення»).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при звільненні позивача-сумісника, у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, відповідачем було дотримано порядок, встановлений нормами чинного законодавства, у зв`язку з чим, не вбачається підстав для задоволення позову.

Вище вказані висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.09.2021 року у справі № 757/42264/16-ц.

Керуючись ст. ст.7,43 - 1 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Вінницького обласного центру медико - соціальної експертизи, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 27.02.2023 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Вінницький обласний центр медико - соціальної експертизи, (21029 м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 92).

Третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 .

Суддя: