Справа №295/8558/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.

при секретарі судового засідання Конончук Ю.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

У С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу. В обгрунтування позовних вимог вказав, що 27 березня 2021 р. до нього, ОСОБА_1 звернувся відповідач ОСОБА_3 з проханням позичити йому 3 450 (три тисячі чотириста п`ятдесят) доларів США. Враховуючи, що він, ОСОБА_1 добре знав ОСОБА_3 , з яким вони є сусідами, проживаючи в одному житловому будинку, і на той час у нього, ОСОБА_1 була така сума коштів із власних заощаджень, він, ОСОБА_1 погодився позичити ОСОБА_3 3 450 (три тисячі чотириста п`ятдесят) доларів США, строком на 2 (два) місяці, тобто за умови повернення йому, ОСОБА_1 з урахуванням погодженої суми процентів 4 000 (чотири тисячі доларів США) до 27.05.2021 р. Саме на цих умовах вони і уклали 27.03.2021 р. договір позики. На підтвердження передачі грошей ОСОБА_3 власноруч написав йому, ОСОБА_1 розписку і отримав гроші. Однак ОСОБА_3 свої зобов`язання згідно договору та вказані в борговій розписці строки не виконав. Він, ОСОБА_1 неодноразово, в усній формі, звертався до ОСОБА_3 з вимогою повернути гроші, але ОСОБА_3 під любим приводом гроші йому не повертав, що змусило його, ОСОБА_1 звернутися за захистом порушеного права до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги обгрунтовуючи їх наданими суду доказами.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог обгрунтовуючи свою позицію тим, що в розпизці не корректно вказано номер паспорта відповідача. Згідно інформації на запит суду про ідентифікаційний номер ОСОБА_3 , було отрмано відповідь «фізичну особу неможливо ідентифікувати». Представник відповідача наполягав на тому, що його доверітель, ОСОБА_3 , кошти у ОСОБА_1 не позичав. (а. с. 42-44).

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

02 вересня 2022 р. до Богунського районного суду м. Житомир надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу. (а. с. 2-5).

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Богунського районного суду м. Житомир, головуючим обрано суддю Перекупка І.Г. (а. с. 4).

Згідно ухвали Богунського районного суду м. Житомир від 03.10.2022 р. заяву прийнято до свого провадження та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін на 14.30 год 25.10.2022 р. (а. с. 15-16).

09.01.2023 р., 31.01.2023 р., 27.02.2023 р. на підставі клопотань адвоката Касянчук С.В., представника відповідача, по справі оголошувалася перерва. (а. с. 31-33, 38-39)

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Зі змісту копії розписки (в судовому засіданні оригінал був досліджений) свідчить: «Я, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_1 ) проживаю за адресою АДРЕСА_1 . Беру займ кошти в розмірі 3 450 $ (три тисячі чотириста п`ятдесят доларів) у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_2 ) проживаючого за адресою АДРЕСА_2 . Зобов`язаний повернути терміном до двох місяців суму в розмірі 4 000 $ (чотири тисячі доларів США). 27.03.2021 р. підпис ОСОБА_3 та підпис ОСОБА_1 » (а. с. 6).

В судовому засіданні позивач щодо походження розписки вказав, що розписка написана ОСОБА_3 27.03.2021 р. як підтвердження того, що він, ОСОБА_3 взяв у нього, ОСОБА_1 , у борг, 3 450 $ (три тисячі чотириста п`ятдесят доларів США) на власні потреби. Чому ОСОБА_3 повинен був повернути 4 000 $ (чотири тисячі доларів США), ОСОБА_1 пояснив, що різниця в 500 $ (п`ятсот доларів США) це компенсація за користування коштами, на що ОСОБА_3 погодився.

Щодо різниці в паспортних даних як його, ОСОБА_1 так і ОСОБА_3 , вказаних у розписці, ОСОБА_1 пояснив тим, що знає ОСОБА_3 тривалий час, він є сусідом, так як живуть в одному будинку (адреса ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 ; адреса ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 ), стосунки, на час займу доларів, були нормальні у зв`язку з чим він, ОСОБА_1 навіть не міг допустити якісь негативні наслідки з цього приводу.

При цьому ОСОБА_1 пояснив, що за пройдений термін часу, з 27 березня 2021 р. (передача коштів та написання розписки) по час направлення позову до суду 02 вересня 2022 р., він змінив свій паспорт. Можливо паспорт міняв і ОСОБА_3 , у зв`язку з чим виникла неточність в паспортних даних, вказаних у розписці.

З цього приводу судом встановлено, що в Україні внутрішні паспорти у вигляді книжки існували до 2016 р., після чого їх замінили на ідентифікаційні картки зі збереженням попередньої назви паспорт громадянина України.

Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачено вичерпний перелік інформації, що буде вноситися до біометричних документів. До паспорта громадянина України вноситься наступна інформація (стаття 21 Закону): назва держави; назва документа; ім`я особи; стать; громадянство; дата народження; унікальний номер запису в Реєстрі; номер документа; дата закінчення строку дії документа; дата видачі документа; уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); місце народження; відцифрований образ обличчя особи; відцифрований підпис особи.

Під час судового слухання справи, разом з відзивом на позовну заяву, представник відповідача надав копію ідентифікаційної картки на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому суд звертає увагу, що оборотну сторону ідентифікаційної картки на ім`я ОСОБА_3 , представник не надав, що унеможливлює суду встановити дату видачі документа. (а. с. 45).

При цьому суд звертає увагу, що дійсно, у розписці від імені ОСОБА_3 після дати народження «… ІНФОРМАЦІЯ_1 …» вказано цифри у скобках (005810632). Судячи по кількості цифр, суд вважає, що це вказаний номер ідентифікаційної картки на ім`я ОСОБА_3 . Разом з тим, по змісту розписки, після дати народження ОСОБА_1 «… ІНФОРМАЦІЯ_2 » у скобках вказано «…(ВИ 567191…), що можна прокоментувати як номер паспорта на ім`я ОСОБА_1 у вигляді книжки.

Суд критично відноситься до позиції представника відповідача, в частині коментарю розписки від 27.03.2021 р. від імені ОСОБА_3 .

Так, з аналізу представника відповідача змісту розписки свідчить, що «…позичальником виступає особа, із наступними ідентифікаційними даними: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_1 ), тобто зазначено лише прізвище та ініціали позичальника, дата народження, а також сукупність цифр без будь-яких додаткових відомостей, які б могли ідентифікувати особу, яка взяла у борг грошові кошти у Позивача.

Натомість, Позивач ідентифікується за паспортом громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_3 . Тобто, паспортні дані позичальника та Відповідача не співпадають, що дає підстави вважати, що особа, яка написала розписку, не є тією особою, з якої наразі намагаються стягнути грошові кошти, що нібито були позичені за цією розпискою. У цих осіб співпадають лише прізвища та ініціали, але це аж ніяк не дає підстави вважати, що це одна і та ж сама людина, адже досить поширеною є практика, коли люди повністю мають однакові ПІП, проте за паспортними або іншими даними абсолютно відрізняються.

Крім того, про неможливість однозначно ідентифікувати особу за даними, що містяться у розписці, зазначає також Державне підприємство «Інформаційні судові системи» у електронному листі від 05.10.2022 р., що міститься у матеріалах даної справи. Зокрема, у ньому зазначається, що фізичну особу ОСОБА_3 неможливо однозначно ідентифікувати, що безумовно свідчить про те, що осіб з ідентичним ПІП проживає в Україні та міститься у державних реєстрах України - як мінімум дві особи.

До цього всього, із розписки не вбачається фактична передача коштів позичальнику від позикодавця, адже формулювання самої розписки викладено таким чином, ніби особа зобов`язується отримати в борг ці грошові кошти, але аж ніяким чином не засвідчує факт отримання коштів, що передував укладенню відповідної розписки…» (а. с. 6, 43)

З цього приводу судом встановлено, що позивач дійсно за періодз 27 березня 2021 р. (передача коштів та написання розписки) по час направлення позову до суду 02 вересня 2022 р., ОСОБА_1 змінив свій паспорт (у вигляді книжечки) у зв`язку з чим номер паспорта позивача «…( НОМЕР_2 …) вказаний у розписці, не співпадає з ідентифікаційною карткою, яка надана суду з позовною заявою - № 006346074 виданий 09.07.2021 р. (а. с. 7).

В той же час, дійсно не співпадає номер ідентифікаційної картки відповідача- ОСОБА_3 , який вказаний у розписці «…005810632…» з номером, який наданий представником відповідача під час слухання справи № 007469859. Але при цьому суд наголошує, що суду не надано доказу, коли саме цяідентифікаційна картки видана.

Щодо тези представника «…зазначено лише прізвище та ініціали позичальника, дата народження…» суд звертає увагу, що в усіх документах наданих сторонами суду, дані позивача та відповідача відповідають їх біометричним параметрам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (скорочено ОСОБА_1 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (скорочено ОСОБА_3 ) (а. с. 2, 6,7, 8, 31, 45).

Щодо аргументу «…із розписки не вбачається фактична передача коштів позичальнику від позикодавця, адже формулювання самої розписки викладено таким чином, ніби особа зобов`язується отримати в борг ці грошові кошти, але аж ніяким чином не засвідчує факт отримання коштів, що передував укладенню відповідної розписки…»

Суд звертає увагу, що в розписці позичальник вказує: «Беру займ кошти в розмірі 3 450 $ (три тисячі чотириста п`ятдесят доларів)…», тобто теперішній час і іншої трактовки в цьому вислові суд не вбачає а позицію представника відповідача коментує як можливість його довірителя усунутися від відповідальності перед позичальником.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа маг право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одними з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правовими (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦКУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або гаку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей визначених родовими ознаками.

Тобто, зазначений договір є реальним і породжує для його сторін настання правових наслідків лише після передачі коштів. Зокрема, в такому випадку позичкодавець набуває права вимагати борг, а позичальник - обов`язок його повернути.

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії. договір є укладеним з моменту- передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Саме на підтвердження укладання договору позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і передачі грошей за ним і була складена розписка від 27.03.2021 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо -, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Суд звертає увагу, що згідно ухвали Богунського районного суду м. Житомир від 03.10.2022 р. заяву прийнято до свого провадження та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. (а. с. 15-16). Заяв від сторін про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження не надходило (ч. 6 ст. 277 ЦПК України) а тому суд керувався поясненнями сторін та наданими сторонами доказами.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)'у строк га іг порядку, що встановлені договором.

Стаття 526 ЦК України регламентує, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового ооороту аоо інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Biдповіднo до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється вiд відповідальностi за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох пpoцентів річних входять до складу грошового зобов`язання i є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступаютъ способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) вiд боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач по справі ОСОБА_3 протягом тривалого часу з 27 березня 2021 р. (передача коштів та написання розписки) по час направлення позову до суду 02 вересня 2022 р., не виконує взяті на себе зобов`язання по поверненню грошової позики в сумі 4 000 $ (чотири тисячі доларів США), суд, керуючись принципами судового захисту цивільного права та інтересу, справедливості, добросовісності вважає, що позовні вимогиОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, підлягають задоволенню а саме підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі: 3 450,00 (три тисячі чотириста п`ятдесят) доларів США, 550 (п`ятсот п`ятдесят) доларів США сума відсотків за позику, 13,07 (тринадцять доларів США 07 центів) три відсотки річни від простроченої суми за період з 28 травня 2021 р. по 02 вересня 2022 р.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 467,55 грн.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 55, 124 Конституцією України, ст. ст. 11, 16, 218, 526, 625, 629, 640, 1046, 1047, 1049, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76 - 82, 89, 188, 263, 273, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за договором позики в розмірі: 3 450,00 (три тисячі чотириста п`ятдесят) доларів США, 550 (п`тсот п`ятдесят) доларів США сума відсотків за позику, 13,07 (тринадцять доларів США 07 центів) три відсотки річни від простроченої суми за період з 28 травня 2021 р. по 02 вересня 2022 р.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 467,55 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03.03.2023.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), зареєстрований та проживає: АДРЕСА_3 .

Відповідач:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_4 .

Суддя Богунського

районного суду м. Житомира І.Г. Перекупка