Справа № 215/522/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Камбул М.О.,

при секретарі судового засідання Савельєвої Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

07.02.2023 ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, в якому просить розірвати договір довічного утримання, укладений 24.11.2011 між нею та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №2-1610, та поновити її права як власника квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 вказує, відповідно до договору довічного утриманні від 24.11.2011, який було укладено між нею та відповідачем ОСОБА_2 , остання зобов`язалася щомісячно утримувати її матеріально, забезпечувати продуктами харчування, одягом, медикаментами та належно доглядати за нею. Згідно вказаного договору, належна їй на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 , переходить у приватну власність ОСОБА_2 . Також, вказаний договір був укладений відповідачем ОСОБА_2 , зі згоди її чоловіка ОСОБА_3 . Зазначає, що відповідач не виконує належним чином умови договору, не надає їй ніякої допомоги, не доглядає за нею, тому вона звернулася до нотаріуса з метою розірвання договору, але оскільки договір було укладено зі згоди чоловіка відповідача ОСОБА_3 , який їй також не надав жодної допомоги, шлюб між відповідачами було розірвано, тому нотаріус відмовила їй в розірванні договору, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду.

Заяви, клопотання учасників справи.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надавши суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутності.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09-00 год. 28.02.2023, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

28.02.2023 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 10-15 год. 21.03.2023, у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_3 , щодо якого у суду відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 3).

24 листопада 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір довічного утримання (догляду), який посвідчений державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №2-1610 (а.с. 4-5).

Відповідно до п. 1.1. Договору, відчужувач ОСОБА_1 , передає належну їй квартиру, а набувач ОСОБА_2 , отримує у приватну власність квартиру на умовах цього Договору при умові збереження права користування житловою площею квартири АДРЕСА_1 , малолітньою дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Квартира набувається набувачем зі згоди чоловіка ОСОБА_3 , справжність підпису якого на заяві засвідчено Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 24.11.2011.

Згідно до п.2.1 вказаного Договору, матеріальне забезпечення з утримання (догляду) яке щомісячно має надаватися відчужувану, оцінюється сторонами у сумі 400 грн. Утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: забезпечення житлом шляхом збереження права по життєво проживання у відчужуваній квартирі; забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід і вечеря); забезпечення придатним для носіння одягом і взуттям; забезпечення належним медичним обслуговуванням та належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів (а.с. 4-5).

Пунктом 4.2 Договору визначено, що вказаний договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією зі сторін у судовому порядку.

Відповідно до акту від 06.02.2023, який підписаний сусідами будинку АДРЕСА_2 , та завіреного майстром ТОВ «УЮТ-2011», ОСОБА_2 не належним чином відноситься до своєї баби ОСОБА_1 , 1937 року народження, а саме: живуть в антисанітарних умовах, не купують продукти харчування, не купують ліки, та засоби гігієни, не відвідують лікарів, не дають гроші для особистого використання, не купує одяг та взуття, не готує їсти (а.с. 11).

Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено статтею 627 ЦК України та відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахування вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, за загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі, якщо сторони дійшли згоди з приводу всіх суттєвих умов договору.

Загальні положення про договір визначені розділом ІІ Глави 52 Цивільного Кодексу України.

Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 1 статті 209 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно, що передбачено ст. 744 ЦК України.

Нормою статті 745 ЦК України визначено, що договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу (ст. 748 ЦК України).

Як передбачено частинами першою та другою статті 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

Згідно ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню, що визначено ч. 1 ст. 756 ЦК України.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, 24 листопада 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір довічного утримання (догляду), який посвідчений державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №2-1610 (а.с. 4-5).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Так, судом встановлено, що відповідач не виконує умови укладеного між нею та позивачем договору довічного утримання, зокрема, не відвідує позивача тривалий час, не допомагає при хворобі, жодного догляду за нею не здійснює, чим не виконує відповідні умови договору, передбачені пунктами 2.1-2.2.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем ОСОБА_2 суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання нею розпоряджень позивача, зазначених у договорі.

Аналізуючи зазначені норми права, та враховуючи, що ОСОБА_2 не виконує свої зобов`язання відповідно до договору, також відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження виконання нею розпоряджень ОСОБА_1 , зазначених у договорі довічного утримання, що також визнають відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому оскільки подальше існування правочину без згоди позивача на це, та волевиявлення відповідача на його виконання, є порушенням принципу свободи укладення і розірвання договорів, у зв`язку з чим порушує право позивача, тому суд вважає необхідним розірвати договір довічного утримання, укладений 24.11.2011 між нею та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №2-1610.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦПК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Положеннями ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У зв`язку з тим, що договір довічного утримання розірвано за рішенням суду, суд відповідно до ст.ст. 392, 756 ЦК України, поновлює право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 207, 209, 525, 526, 626-629, 638, 744, 745, 748, 749, 755, 756 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 24.11.2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №2-1610, та поновити права ОСОБА_1 як власника квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 21 березня 2023 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

Суддя: