Справа № 2н-493/2010
Провадження № 6/185/115/23
У Х В А Л А

21 березня 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Єгоричевої К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву заяву приватного акціонерного товариства "Банк Фамільний" про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення його до примусового виконання у справі №2н-493/2010 за заявою публічного акціонерного товариства "Банк Фамільний" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором,

встановив:

У січні 2023 року до суду надійшла вищевказана заява про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Заява обґрунтована тим, що судовим наказом Калінінського районного суду м. Донецька від 21 квітня 2010 року у справі №2н-493/2010 стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором. Вказаний судовий наказ пред`являвся до примусового виконання до органів ДВС, проте, у зв`язку з знаходженням підприємства стягувача на території, яка була окупована у зв`язку із військовою агресією російської федерації, останній був вимушений терміново переїхати на підконтрольну частину території України, через що контролювати примусове виконання вказаного судового наказу стягувач не мав можливості. У зв`язку із цим ПрАТ "Банк Фамільний" звернулося до суду із вказаною заявою.

Ухвалою суду від 31 січня 2023 року заяву про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку для пред`явлення його до виконання було прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року було відновлено втрачене судове провадження у частині судового наказу, виданого Калінінським районним судом м. Донецька від 21 квітня 2010 року у справі №2н-493/2010.

У судове засідання заявник та заінтересована особа не з`явилися, про причини неявки не повідомили, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Заявник подав заяву про розгляд справи без його участі, просив суд задовольнити вимоги.

Ознайомившись із письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши обставини справи, суд вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню в повному обсязі з підстав, викладених нижче.

Судом встановлено, що згідно судового наказу, виданого Калінінським районним судом м. Донецька від 21 квітня 2010 року у справі №2н-493/2010, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний`заборгованість за кредитним договором у сумі 3794,20 грн, та судові витрати, а саме судовий збір в сумі 25,50 грн, та витрати на інформаційно технічне забезпечення в сумі 30,00 грн, а всього 3804,70 грн.

До цього часу банком заходи, спрямовані на виконання судового наказу, вчинялися, що підтверджується копією відповіді Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) від 02.11.2021 року.

Так, вказаний судовий наказ перебував на примусовому виконанні у Мар`їнському РВ ДВС м. Донецьк ГТУЮ у Донецькій області, а 10.11.2014 року вказаним ВДВС було прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції станом до 05.10.2016 року. Станом на 02.11.2021 року, повторно вищевказаний виконавчий документ до зазначених органів ДВС не надходив та на виконанні не перебував.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Згідно ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Вказана норма кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно ч. 2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Як встановлено судом, 10.11.2014 стягувачу повернуто судовий наказ постановою про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції станом до 05.10.2016 року.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції станом на 26.10.2014 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно з ч.1,3 ст.23 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції станом на 26.10.2014 року) Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

В силу ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової (юридичної) визначеності, які є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (зокрема, рішення у справах «Єлоєв проти України», «Новік проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

У широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.

Положення Закону України «Про виконавче провадження», що обмежують строк на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, є законодавчим втіленням принципу правової визначеності та встановлюють строк, протягом якого боржник може очікувати примусового виконання рішення, ухваленого не на його користь.

Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред`явлення його до примусового виконання.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, представник заявника, як на поважні причини, посилається на те, що судовий наказ був повернутий заявнику, як стягувачу, із закінченням виконавчого провадження без виконання, а сам судовий наказ було втрачено у зв`язку із початком бойових дій, де розташований відповідний орган ДВС, і повторне незвернення до останнього зумовлене втратою вказаних документів.

Проте з огляду на вказане, суд вважає, що не є поважною в розумінні закону причина пропуску строку на звернення щодо виконання вказаного судового наказу, яку наводить заявник. Зазначені заявником причини суд вважає суб`єктивними та такими, що обумовлені відсутністю належної організації діяльності юридичної особи.

Зважаючи на ту обставину, що із заявою про видачу дубліката судового наказу Банк звернувся вже після спливу строку, протягом якого судовий наказ міг би бути пред`явлений до виконання, та не навів у заяві про видачу дублікату та поновлення строку на пред`явлення його до виконання поважних причин не звернення із такою заявою в межах трирічного строку на пред`явлення судового наказу до виконання, суд не вбачає підстав для видачі дублікату судового наказу та поновлення строку на пред`явлення його до виконання.

На підставі всього вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні вказаних вимог повністю.

Керуючись ст.260,433,442 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви приватного акціонерного товариства "Банк Фамільний" про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення його до примусового виконання у справі №2н-493/2010 за заявою публічного акціонерного товариства "Банк Фамільний" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний строк безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя М. М. Перекопський