Справа № 727/52/23
Провадження № 2/727/407/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Літвінової О.Г.

при секретарі: Вальків А.М.

представника позивача: Загорська Н.А.

представника відповідача: Іонашку В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 від імені Чернівецького обласного центру зайнятості - Чернівецька міська філія ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 72734,16 грн. незаконно виплаченої допомоги по безробіттю та судовий збір у розмірі 2481,00 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що 30.03.2021 до Чернівецької міської філії ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся відповідач, якому надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. Під час перебування в статусі безробітного, спеціалістом центру зайнятості було встановлено факт отримання доходу відповідачем, а саме отримував пенсію за вислугу років. Для підтвердження даної інформації було проведено розслідування страхового випадку за результатами якого складено Акт від 10.01.2022 № 02, яким підтверджено факт, що він є одержувачем пенсії за вислугу років з 04.03.2021 та отримання доходу в період перебування в статусі безробітного. Таким чином, відповідачем було приховано інформацію, що мала суттєве значення для перебування в статусі безробітного та отримання допомоги по безробіттю. Відповідно до розрахункової довідки за період з 30.03.2021 по 22.11.2021 відповідачу було нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 72734,16 грн. та отримання якої він не мав права. 21.01.2022 відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення надіслано повідомлення про повернення суми 72734,16 грн. за вих. №153/2412.003-22 від 19.01.2022 в якому запропоновано добровільно повернути кошти. На момент звернення до суду кошти боржником не сплачені. Як наслідок тому, ненадходження коштів завдає збитків державі в особі Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, крім того, порушуються інтереси держави, як гаранта забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг та матеріального забезпечення.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що твердження позивача про те, що під час реєстрації та перебування на обліку як безробітного в Чернівецькій міській філії ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 були приховані відомості про те, що він є одержувачем пенсії за вислугу років, не відповідає дійсності. Правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача докладається на платника відповідних грошових сум. Крім того, позивачем не доведено та не надано належних і допустимих документальних доказів наявності у діях відповідача ОСОБА_1 умислу на зловживання своїми обов`язками чи свідомого надання неправдивих відомостей при поданні заяви про надання статусу безробітного. Відповідач ОСОБА_1 зазначає, що йому не було відомо станом на момент реєстрації в Центрі зайнятості та на час випадати допомоги по безробіттю про те, що він з 04.03.2021 року є отримувачем пенсії за вислугу років, оскільки він особисто не звертався до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії. Згідно наказу командира 93 окремої механізованої бригади №63-рс від 26.02.2021 року ОСОБА_1 03.03.2021 року був звільнений із військової служби в запас. Дата його звільнення - 03.03.2021 року. Після звільнення із військової служби, питанням про призначення йому пенсії за віком займався ІНФОРМАЦІЯ_1, в межах своїх повноважень. Тому із питанням про призначення відповідачу пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецької області звертався безпосередньо орган, на якого покладений Законом обов`язок для вчинення даної дії. Також до січня місяця 2022 року ОСОБА_1 не було відомо про подачу заяви на призначення, нарахування та виплату пенсії, оскільки як йому повідомили у ІНФОРМАЦІЯ_1 він матиме право на призначення пенсії не раніше січня 2022 року, саме тому він звернувся у березні 2021 року до Центру зайнятості з метою отримання статусу безробітного. Більше того, першу виплату пенсії за віком відповідач ОСОБА_1 отримав тільки у січні 2022 року. Таким чином, відповідачу не було відомо та не могло бути відомо станом на березень 2021 року про те, що йому буде виплачуватися пенсія, що свідчить про його добросовісність.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги. Вказує, що відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 06.01.2022 року №10 вказано, що відповідач перебуває на обліку як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії Міністерства оборони України, пенсію призначено з 04.03.2021 року. Згідно статті 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією. Як вбачається з обставин, відповідач умисно затягував зі зверненням за призначенням пенсії за вислугу років , маючи на меті отримання допомоги по безробіттю, усвідомлюючи про те, що пенсія йому буде призначена з 04.03.2021 року. Отже, призначення пенсії за вислугу років з 04.03.2021 року фактично позбавляє відповідача права на отримання статусу безробітного з 30.03.2021 року, та відповідно допомога по безробіттю отримана ним неправомірно і є такою, що підлягає поверненню.

Ухвалою суду від 17.01.2023, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 30.03.2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 як шукаючий роботу за сприянням у працевлаштуванні.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» ОСОБА_1 був зареєстрований та отримав статус безробітного та йому було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю, відповідно до ч.ч. 1, 3,4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Представник позивача в своєму позові зазначає, що під час перебування ОСОБА_1 в статусі безробітного, спеціалістом центру зайнятості було встановлено факт отримання доходу. Для підтвердження даної інформації було проведено розслідування страхового випадку за результатами якого складено Акт від 10.01.2022 № 02, яким підтверджено що ОСОБА_1 є одержувачем пенсії за вислугу років з 04.03.2021 р.

Відповідно до нарахування щодо виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 за період з 30.03.2021 року по 22.11.2021 року відповідачу була нарахована та виплачена допомога по безробіттю у сумі 72734,16 грн..

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

На адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення, з проханням добровільно повернути претензійну суму у розмірі 72734 грн. 16 коп.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що йому не було відомо станом на момент реєстрації в Центрі зайнятості та на час випадати допомоги по безробіттю про те, що він з 04.03.2021 року є отримувачем пенсії за вислугу років, оскільки він особисто не звертався до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.

Згідно наказу командира 93 окремої механізованої бригади №63-рс від 26.02.2021 року ОСОБА_1 03.03.2021 року був звільнений із військової служби в запас. Дата його звільнення - 03.03.2021 року. Після звільнення із військової служби, питанням про призначення йому пенсії за віком займався ІНФОРМАЦІЯ_1, в межах своїх повноважень.

Відповідно до копії заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, яка була подана безпосередньо до ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.12.2021 року, яка затверджена начальником ВОДВП та П ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також копія Подання ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.12.2021 року про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком. Тому вбачається, що із питанням про призначення відповідачу пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецької області звертався безпосередньо орган, на якого покладений Законом обов`язок для вчинення даної дії.

Першу виплату пенсії за віком відповідач ОСОБА_1 отримав тільки у січні 2022 року, відповідно до копії виписки банку.

Представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 06.01.2022 року №10 вказано, що відповідач перебуває на обліку як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії Міністерства оборони України, пенсію призначено з 04.03.2021 року.

Отже, призначення пенсії за вислугу років з 04.03.2021 року фактично позбавляє відповідача права на отримання статусу безробітного з 30.03.2021 року, та відповідно допомога по безробіттю отримана ним неправомірно і є такою, що підлягає поверненню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття далі - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного надається зазначеним у ч. 1 ст. 43 особам за їх особистою заявою у разі відсутності належної роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в Державній службі зайнятості.

У п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до п. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з пп. 4 ч. 2 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов`язані: інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону - встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 р. N 307(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 р. за N 915/5136), передбачено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується в судовому порядку.

З питання оскарження рішень центру зайнятості щодо повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, відповідач не звертався.

Надміру отриману допомогу по безробіттю відповідач добровільно не повернув.

Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати, відповідно до Закону, кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим, як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Частиною 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки на момент звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 не було відомо про призначення йому пенсії за віком, а першу виплату пенсії йому було нараховано тільки у січні 2022 року.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ІНФОРМАЦІЯ_1 від імені Чернівецького обласного центру зайнятості - Чернівецька міська філія ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя: О.Г.Літвінова