Справа № 450/4864/21 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/2135/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

без участі сторін

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ФОП ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», ФОП ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в Пустомитівський районний суд Львівської області із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», ФОП ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 , у якому просить стягнути із ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» матеріальну шкоду, пов`язану з лікуванням у розмірі 19580 грн. 98 коп., шкоду за знищений транспортний засіб у розмірі 65139, 37 грн., витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження у сумі 3 000, 00 грн. і моральну шкоду у розмірі 979, 04 грн., а загалом 88699, 35 коп.; стягнути з ФОП ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 149020 грн. 95 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої якому завдано матеріальної та моральної шкоди, сталася з вини ОСОБА_4 , який 23.01.2020 року, приблизно о 17:13 год., керуючи вантажним автомобілем марки «МАН 35.414», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним автодорогою «Мукачево-Івано-Франківськ-Рогатин-Львів» у напрямку до м. Мукачева порушив вимоги пунктів 1.5; 1.10 розділу 1; пункту 2.3 підпунктів б, д, розділу 2; розділу 10; розділу 12; пункту 13.1. розділу 13 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він, керуючи спеціалізованим вантажним самоскидом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, наблизившись в межах своєї смуги руху до автомобіля марки «Фольксваген Транспортер» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та здійснив з ним зіткнення. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, а потерпілий ОСОБА_3 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості відповідно до висновку експерта № 155 від 31.01.2020 року. Відповідно до висновку судового експерта № 2149 від 14.05.2020 року сума шкоди за знищений транспортний засіб «Фольксваген Транспортер» р.н. НОМЕР_2 становить 65139, 37 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ТЗ «MAH 35.414» н.з. НОМЕР_1 була застрахованою у ТДВ «СК`Ю.ЕС.АЙ» відповідно до полісу №АО1757843, дійсного в день ДТП. На підставі ЦК України, КПК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з ТДВ «СК`Ю.ЕС.АЙ» матеріальну шкоду, пов`язану з лікуванням, шкоду за знищений транспортний засіб та витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження.

Також позивач вказав, що розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оцінює в розмірі 150 000, 00 грн., яка полягає в тому, що він пережив фізичні та душевні страждання під час ДТП та безпосередньо після нього, яких зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я у вигляді болі руки, голови, емоційного напруження, втраті сну, тощо; отримав душевні страждання через постійні згадки про цей трагічний випадок; зазнав порушення ритму свого життя, зокрема неможливості працювати та заробляти на життя, оскільки являється майстром з ремонтів; отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. На підставі статті 1172 ЦК України, просить стягнути моральну шкоду у розмірі 149020, 95 грн. з ФОП ОСОБА_2 , та на підставі ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стягнути моральну шкоду у розмірі 979, 04 грн. з ТДВ «СК`Ю.ЕС.АЙ». Вказує, що ніхто у позасудовому порядку не відшкодував йому заподіяну внаслідок ДТП моральну та матеріальну шкоду, у зв`язку з чим просить позов в повному обсязі задоволити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено частково.

Стягнуто із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «СК.ЮЕ.АЙ» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 84 720, 35 грн. (вісімдесят чотири тисячі сімсот двадцять гривень 35 коп.)

Стягнуто із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «СК.ЮЕ.АЙ» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 979, 04 грн.(дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень 04 коп.)

Стягнуто із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «СК.ЮЕ.АЙ» на користь ОСОБА_3 витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження у сумі 3 000, 00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.)

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 50 000, 00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.)

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «СК.ЮЕ.АЙ» в дохід держави 840, 80 грн. (вісімсот сорок 80 грн.) судового збору.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 в дохід держави 840, 80 грн. (вісімсот сорок 80 грн.) судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку 23 серпня 2022 року оскаржив ОСОБА_1 , представник ФОП ОСОБА_2 . Вважає рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 50000 грн. моральної шкоди незаконною, необгрунтованою, а висновки суду в цій частині такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, в зв`язку з чим воно підлягає зміні. Звертає увагу на недоведеність з сторони позивача розміру моральної шкоди та необґрунтованості судом визначеного розміру моральної шкоди.

В апеляційній скарзі скаржник просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 липня 2022 року змінити в частині розміру моральної шкоди, яка стягується з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та в цій частині рішення викласти у наступній редакції:

«Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5000 грн. (п`ять тисяч гривень) відшкодування завданої моральної шкоди.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 16 лютого 2023 року, є дата складення повного судового рішення - 24 лютого 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ФОП ОСОБА_2 не підлягаєдо задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині щодо стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 50000 грн., суд виходив з тих причин, що позивачу було завдано моральної шкоди і такий розмір відповідає критеріям розумності, справедливості і виваженості, враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних причин.

Судом встановлено, що вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 червня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та визначено йому покарання у розмірі триста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5 100, 00 грн. Цивільний позов ОСОБА_3 ухвалено задовольнити частково та стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 50 000, 00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області від 08.10.2021 року апеляційну скаргу було задоволено частково, вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.06.2021 року в частині вирішення цивільного позову скасовано та призначено новий судовий розгляд провадження у цій частині в порядку цивільного судочинства, в решті вирок суду залишено без змін.

Внаслідок порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_4 , ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у виді закритого перелому лівої ключиці зі зміщенням фрагментів, рани в тім`яно-потиличній ділянці зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Відповідно до висновку судового експерта Шатковського А.Ю. від 14.05.2020 року № 2149, сума шкоди за знищений транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter T4 Combi 1.9 TDI» р.н. НОМЕР_2 визначається з розрахунку різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку із економічною недоцільністю його відновлення та становить 65 139, 37 грн.

Відповідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 31.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_5 29.01.2020 року проведено операцію № 138 «ПР МОЗ лівої ключиці пластиною та гвинтами».

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Зазначені висновки викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вказані висновки викладено у Постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 635/6868/16-ц.

При розгляді справи суд з`ясовує: наявність самої моральної шкоди та її вплив на життя позивача; факт вчинення протиправних дій відповідачем та його вину; зв`язок між дією (бездіяльністю) відповідача та моральною шкодою, яку поніс позивач; обґрунтованість суми компенсації моральної шкоди.

Тобто і відшкодування упущеної вигоди, і відшкодування моральної шкоди передбачають необхідність встановлення певних обставин, а саме протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди та зв`язок цих протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди із самою шкодою, майновою чи моральною.

Вказані висновки викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі № 761/28949/17.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

На підтвердження наявності підстав для відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди, останнім надано до суду, зокрема, вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 червня 2021 року у справі №450/759/20, ухвалу Львівського апеляційного суду від 08 жовтня 2021 року, виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.

По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат.

Подібний висновок вкладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду

від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19.

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати. Ті, обставини, які суд першої інстанції встановив, вплинули на обґрунтування ним розміру присудженого позивачу відшкодування.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції визначив до стягнення із ФОП ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

Практика ЄСПЛ з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. При цьому судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення аналогічних правопорушень.

З цього погляду можливість людини реалізувати своє природне право на одержання компенсації за страждання і переживання, спричинені посяганням на належні їй особисті немайнові блага, слід розцінювати як один з виявів верховенства права. Водночас усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин.

У переважній більшості випадків ЄСПЛ: а) наголошує на розумно очікуваних, передбачуваних або звичайних за подібних обставин негативних наслідках, що мали б виникнути у немайновій сфері потерпілої особи; б) виходить з розумного врахування суті порушеного права, особливостей вчинення конкретного правопорушення та характерного для останнього негативного впливу на стан потерпілого; в) при визначенні розміру моральної шкоди керується власною практикою в аналогічних справах.

Колегія суддів, враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, їх тривалість, можливість відновлення немайнових втрат, сума на відшкодування скаржником моральної шкоди в 50000 грн. є розумною, справедливою та виваженою.

Скаржником в суді апеляційної інстанції не доведено, що визначений судом першої інстанції розмір моральної в 50000 грн. є більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і призводити до його безпідставного збагачення.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ФОП ОСОБА_2 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 липня 2022 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ФОП ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2023 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк