Справа № 466/328/22
Провадження № 2/466/371/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Донченко Ю.В.

при секретарі Назаркевич Ю.В., Хомляк О.П., Репета К.М.

справа №466/328/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог - Державний нотаріус третьої Львівської нотаріальної контори Спільник Зоряна Володимирівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зміну черговості спадкування за законом,

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_5 , представника відповідача ОСОБА_6 , третьої особи ОСОБА_4 ,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Гук О.О. звернулася з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну черговості одержання права на спадкування.

В обгрунтування позовної заяви посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який проживав разом з позивачкою ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 з 1982 року. Вказує, що 09 листопада 1979 року між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_7 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 . 31 січня 2017 року шлюб між позивачкою та померлим було розірвано, проте, як зазначає позивач, цілком формально, оскільки вони продовжували проживати до моменту смерті, як чоловік і дружина. А тому, скориставшись своїм правом на прийняття спадщини 17.11 2021 року позивач ОСОБА_1 та мати померлого - ОСОБА_2 звернулись до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі чого заведена спадкова справа. Разом з тим, нотаріусом було роз`яснено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 їй необхідно змінити черговість спадкування, тому, що в силу закону вона є спадкоємцем четвертої черги спадкування, оскільки шлюб між нею та померлим розірвано. Вважає, що має право спадкувати після смерті ОСОБА_2 разом із спадкоємцями першої черги, так як протягом тривалого часу опікувалась померлим, лікувала та матеріально забезпечувала померлого, оплачувала комунальні послуги, оскільки він більше десяти років страждав на алкоголізм та був у безпорадному стані. У відповідності до викладеного, змушена звернутися до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.01.2022 для розгляду справи визначено суддю Донченко Ю.В.

Ухвалою суду від 11 лютого 2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження, після усунення недоліків, вказаних в ухвалі судді від 21.01.2022 року про залишення позовної заяви без руху.

Відповідач ОСОБА_2 через свого представника- адвоката Мотрука М.Ю. 29.03.2022 року подала до суду письмові пояснення, у якому просили суду ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви з підстав того, що позивачкою не надано суду документів які б встановлювали факт її проживання зі спадкодавцем саме однією сім`єю. Також позивачка не просила встановити такий факт і у межах цієї справи.

Ухвалою суду від 06 червня 2022 року заалучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус Третьої Львівської державної нотаріальної контори Спільник Зоряна Володимирівна про зміну черговості спадкування за законом, в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Разом з тим, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - Адвокат Гук О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити у повному обсязі, надали суду пояснення за позовною заявою аналогічні викладеним у позові. та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Мотрук М.Ю. заперечував проти задоволення позовної заяви, просив суд відмовити у її задоволенні, навів суду аналогічні доводи для цього, які були викладені у його поясненнях на позовну заяву.

Третя особа- ОСОБА_4 підтримав думку представника відповідача.

Представник третьої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подано заяву про слухання справи за їх відсутності.

Вислухавши пояснення та заперечення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, спадкодавець ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстрували 09 листопада 1979 року шлюб, актовий запис №4257, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . Після укладення щлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_9 » (а.с.15).

31 січня 2017 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 розірвано Шевченківським районним у м.Львові відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №07, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.16).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 від 12 липня 2021 року (а.с.13).

Причиною смерті ОСОБА_7 була алкогольна хвороба, що підтверджується довідкою про причину смерті (до форми №106/о№167 ) від 12 липня 2021 року (а.с.14).

До матеріалів справи долучено копії медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 , 1959 р.н., з яких вбачається, що останній хворів на цироз печінки (а.с.28-41).

Згідно з копією паспорта померлого ОСОБА_7 , останній був зареєстрований у АДРЕСА_2 (а.с.9-11).

Відповідно до довідки № 49098 від 10 вересня 2021 року ОСОБА_7 знятий з реєстрації місця проживання у зв`язку зі смертю (а.с.12).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання №72927 від 21 грудня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).

ОСОБА_1 та померлому ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями правовстановлюючих документів, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.19-27).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на усе його майно, а тому позивач скориставшись своїм правом на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , звернулася до Третьої Львівської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини (а.с.150).

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 є його брати ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , а також сестра ОСОБА_4 , що підтверджується нотаріально посвідченими заявами про прийняття спадщини за законом від 17 грудня 2021 року (а.с.158 зворот, 159).

Мати померлого ОСОБА_7 - ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого сина на користь брата померлого ОСОБА_3 та сестри померлого ОСОБА_4 , що підтверджується заявою про відмову від прийняття спадщини від 17 грудня 2021 року, нотаріально посвідченою ( а.с. 159 зворот).

Позивач вважає, що має право спадкувати після смерті ОСОБА_7 по закону на рівні з братом і сестрою померлого, так як, не зважаючи на те, що шлюб між нею та померлим було розірвано, протягом тривалого часу лікувала та матеріально забезпечувала померлого ОСОБА_7 , який через тяжку алкогольну хворобу був у безпорадному стані. Саме вона проживала з ним та займалася його утриманням та піклуванням, оплачувала комунальні послуги та лікування, оскільки він був інвалідом третьої групи та утримував мізерну пенсію. Разом з тим займалася його похованням.

Враховуючи зазначенні обстави та дотримуючись положень ст.1259 ЦК України, вважає, що має право на зміну черговості одержання права на спадкування.

Відповідно до статті 1258 ЦПК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості: перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки; друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

При цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину або на підставі рішення суду .

Зокрема, частиною другою статті 1259 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, шо вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування.

Таким чином, право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом (вказана позиція відображена постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року, що ухвалена у справі № 766/14057/17).

Крім цього, у постанові від 14 лютого 2022 року ухваленій у справі № 296/12034/18 Верховний Суд відзначає, що у зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Звертаючись до суду позивач ОСОБА_1 вказує, що належить до четвертої черги спадкування після смерті ОСОБА_7 , оскільки проживала з ним однією сім`єю понад п`ять років.

У постанові від 17 березня 2021 року ухваленій у справі № 200/12980/14-ц Верховний Суд зазначає, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Так, з доданих позивачкою документів вбачається, що вона дійсно зареєстрована та проживала за тою ж адресою, за якою проживав спадкодавець, однак немає жодних підстав вважати, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_7 здійснювали ведення спільного господарства, мали спільні витрати, купували майно для спільного користування, несли спільні витратити на утримання житла, його ремонт, відтак позивачкою не надано суду документів які б встановлювали факт її проживання зі спадкодавцем саме однією сім`єю. Також позивачка не просила встановити такий факт і у межах цієї справи.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

До аналогічної правової позиції прийшов Верховний Суд у постанові від 18.01.2018 у справі № 487/878/16-ц, крім того, зазначена позиція є сталою судовою практикою.

Верховний суд України, надаючи тлумачення щодо поняття безпорадного стану у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування», вказав, що особа перебуває в безпорадному стані в тому разі, коли вона потребує постійного догляду, тобто потребує догляду завжди та в не залежності від обстановки та місця перебування.

Безпорадний стан-стан, при якому людина не може самостійно приймати активні заходи, що забезпечують її існування або оберігають її життя, здоров`я та гідність. Безпорадність може бути обумовлена фізіологічними причинами або може супроводжуватися патологічним процесами або бути їх наслідком (при психічних і нервових захворюваннях, при важких захворюваннях, що супроводжуються різкою фізичною слабкістю).

Безпорадний стан можливо танеобхідно доказувати відповідними доказами, у тому числі записами в медичних документах.

При цьому позивачем не надано доказів, які б свідчили про безпорадний стан ОСОБА_7 , оскільки ні алкоголізм, ні інвалідність третьої групи ні наявність у медичній документації хвороб а також наявність мінімальної пенсії не свідчать про безпорадний стан спадкодавця.

Також спадкоємець за законом може вимагати у суді права на спадкування у тому разі, якщо він не лише опікувався над спадкодавцем, а й матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу, тобто вчиняв дії, значно ширші за своїм змістом, ніж «утримання».

Під поняттям «опікування» слід розуміти надання звичайних фактичних послуг особі, яка перебуває в безпорадному стані і потребує сторонньої допомоги: приготування їжі, прибирання квартири, прання білизни тощо.

Вираз «матеріально забезпечувала» в контексті ст. 1259 ЦК слід розуміти як надання матеріальної допомоги, що була основним засобом до існування, оплату комунальних послуг, ліків, придбання необхідних особистих речей для хворого тощо.

Натомість матеріали справи не містять доказів того, що позивач надавала матеріальну допомого померлому або його утримувала.

Також із огляду на досліджені докази суд вважає недоведеними обставини щодо дійсних тривалих матеріальних витрат позивача на утримання померлого ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позивач не довела знаходження померлого у безпорадному стані, тобто в такому стані, під час якого він неспроможний був самостійно забезпечувати свої потреби.

Зміна черговості одержання права на спадкування - це виняток із правила черговості, що застосовується лише тоді, якщо в судовому порядку належним чином встановлено всі обставини, передбачені ч. 2 ст. 1259 ЦК, на підставі яких суд вправі ухвалити відповідне рішення.

Таким чином, оскільки відсутні документи, які б встановлювали належність позивачки до четвертої черги спадкування після смерті ОСОБА_7 , немає жодних підстав для подачі нею та, відповідно, для задоволення судом позову про надання їй права на спадкування разом зі спадкоємцями другої черги.

З урахування викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довела свої вимоги належними і допустимими доказами щодо зміни черговості одержання права на спадкування на підставі ч. 2 ст. 1259 ЦК України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено судові витрати у вигляді судового збору понесеного позивачем при пред`явленні позову суд відносить на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 15-16, 1217-1218, 1258-1259,1261-1262 ЦК України, керуючись ст. ст.4-8, 9-13,76-82, 141, 258-259,263-265 ЦПК України, суд,- у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог- Державний нотаріус Третьої Львівської державної нотаріальної контори Спільник Зоряна Володимирівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зміну черговості спадкування за законом - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: невідомий;

Третя особа: Державний нотаріус Третьої Львівської державної нотаріальної контори Спільник З.В., адреса: 79058, м.Львів, пр-т. В.Чорновола, 39;

Третя особа: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: невідомий;

Третя особа: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 15 березня 2023 року.

Суддя Ю. В. Донченко