Справа № 159/929/22 Головуючий у 1 інстанції: Волкова Ю. Ф.
Провадження № 22-ц/802/166/23 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Власюк О. С.

з участю: прокурора Романішиної Т. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ковельської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 керівник Ковельської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Ковельської міської ради із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів покликаючись на такі обставини.

Відповідач набув право власності на нерухоме майно приміщення котельні А-1 площею 346,1 кв м, що знаходиться по АДРЕСА_1 та розташоване на земельній ділянці (кадастровий номер :04:016:0001) площею 1,62 га.

Земельна ділянка, на якій розташоване приміщення котельні, до набуття у власність відповідачем, перебувала у постійному користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонник» (далі ТзОВ «Бетонник) відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії І-ВЛ №000948 від 22.09.1995, виданого Ковельською міською радою народних депутатів, без оформлення належним чином права користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Набувши у власність нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці Ковельської міської ради, відповідач не сплачував орендну плату за землю. На вимогу окружної прокуратури Ковельська міська рада нарахувала до стягнення з відповідача безпідставно збережені кошти несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою на суму 284 411,52 грн.за період з 05.10.2020 (дата реєстрації за відповідачем права власності на об`єкт нерухомого майна приміщення котельні) по 31.12.2021. Ця сума обчислена виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки з врахуванням її площі із застосуванням коефіцієнта індексації.

Прокурор зазначає, що унаслідок несплати ОСОБА_1 орендної плати, до місцевого бюджету не надходять кошти . Водночас, Ковельська міська рада тривалий час бездіє та не вживає заходів до усунення порушення законодавства ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 377, 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) керівник Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ковельської міської ради Волинської області просив стягнути визначену суму безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою (кадастровий номер :04:016:0001) площею 1,62 га, без правовстановлюючих документів з відповідача.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 02 листопада 2022 року позов задоволено.

Ухвалено позов керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ковельської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Ковельської міської ради Волинської області безпідставно збережені кошти орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою (площею 1,62 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер :04:016:0001) без правовстановлюючих документів в розмірі 284 411 грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Волинської обласної прокуратури 2481 грн. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1785 грн.17 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на те, що земельна ділянка перебуває у користуванні ТзОВ «Бетонник», Ковельською міською радою не прийнято рішення про припинення права користування, а тому ОСОБА_1 не має можливості укласти договір оренди та сплачувати орендну плату.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор просить рішення суду залишити без змін. Зазначає, що ОСОБА_1 є фактичним землекористувачем відповідно до положень статей 130 ЗК України, 377 ЦК України, а тому зобов`язаний сплачувати за користування землею кошти.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явились. Представник ОСОБА_2 подав до суду заяву, у якій підтримує апеляційну скаргу, просить розглядати справу у відсутності відповідача та представника.

Заслухавши пояснення прокурора, перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомого майна - котельні А-1 площею 346,1 кв м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідка №297217272 від 01.02.2022.

Право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.10.2020 за реєстраційним номером 4.

Підставою для державної реєстрації права власності на вказане вище приміщення слугував нотаріально посвідчений акт приймання-передачі майна №б/н від 01.10.2020 та протокол загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонник» №6 від 01.10.2020.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приміщення набутої у приватну власність ОСОБА_1 котельні площею 346,1 кв м розміщене на земельній ділянці площею 1,62 га з цільовим призначенням для розміщення виробничих площ.

Земельна ділянка, кадастровий номер 0:04:016:0001, площею 1,6200 га, за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщене нерухоме майно, перед його відчуженням на користь ОСОБА_1 , згідно витягу про державну реєстрацію прав перебувала у постійному користуванні ТзОВ «Бетонник» відповідно до державного акту на право постійного користування землею І-ВЛ 000948 від 22.09.1995, виданого Ковельською міською радою народних депутатів. Відповідно до Витягу: категорія земель землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид користування для розміщення виробничих площ, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств; форма власності комунальна власність.

Відповідно до інформації виконавчого комітету Ковельської міської ради від 22.10.2021 рішення щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою, площею 1,62 га , кадастровий номер 0:04:016:0001, ТОВ «Бетонник», Ковельською міською радою не приймалось. ОСОБА_1 за період з 05.10.2020 станом на 22.10.2021 із заявою про надання йому в оренду або у власність даної земельної ділянки не звертався.

Ковельською міською радою Волинської області проведено розрахунок суми збитків, заподіяних Ковельській міській раді землекористувачем ОСОБА_1 внаслідок використання земельної ділянки, кадастровий номер 0:04:016:0001, без правовстановлюючих документів. Згідно із розрахунком сума збитків становить 284 411,52 грн., при цьому за період з 05.10.2020 по 31.12.2020 становить 55 249,92 грн., за період з 01.01.2020 по 31.12.2021 229 161,6 грн.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідач не уклав договір оренди земельної ділянки, на якій розташоване належне йому нерухоме майно та не сплачував коштів за користування земельною ділянкою, тому відповідач фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно - орендну плату за користування земельною ділянкою комунальної власності, що підлягає відшкодуванню йому на підставі статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 цього Кодексу).

За змістом глави 15 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).

3а змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

З даного приводу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) дійшла висновку: «За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України» (п. 79, 81, 82 Постанови).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , набувши у власність нерухоме майно, належним чином не оформив право користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване, зокрема, не укладав договору оренди з Ковельською міською радою та не здійснював державної реєстрації такого права. Отже, договірні правовідносини між сторонами відсутні.

Урахувавши викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставне збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки, та застосував до спірних правовідносин саме приписи статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України, оскільки для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Наведеним спростовуються аргументи апеляційної скарги про відсутність у позивача обов`язку оплачувати кошти за користування земельною ділянкою з посиланням на наявність права користування земельною ділянкою у попереднього власника нерухомого майна.

Крім цього, всупереч вимог статті 81 ЦПК України відповідач не подав жодного доказу на підтвердження того, що він ініціював перед Ковельською міською радою питання щодо укладення договору оренди земельної ділянки, на якій розміщене належне йому нерухоме майно, але йому в укладенні договору оренди відмовлено.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, заявлених в суді першої інстанції та дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін на підставі статті 376 ЦПК України.

Керуючись статтями 367,374, 375,383,384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2022 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді