ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

Головуючого Биліни Т.І.,

суддів: Зайцевої С.А., Максюти Ж.І.,

за участю секретаря Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Ковальська-Житлосервіс, Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго про скасування неправомірної плати за опалення місця загального користування та плати за утримання будинку та прибудинкової території, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Ковальська-Житлосервіс, Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго, про зобов`язання Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» скасувати нараховану плату за опалення місць загального користування ОСОБА_1 по квартирі АДРЕСА_1 за період з 01 листопад 2018 року по 01 грудня 2021 рік у сумі 4377,02, інфляційну складову боргу у сумі 1443, 21, 3 % річних 619,72 грн. та суму перерахунків 1075,69 грн. шляхом проведення корегування по особовому рахунку НОМЕР_1 , врахувавши зазначені суми в рахунок майбутніх платежів; зобов`язання ТОВ «Ковальська-Житлосервіс». Скасувати нараховану плату за утримання будинку і прибудинкової території ОСОБА_1 по квартирі АДРЕСА_1 за період з 01 листопада 2018 року по 01 грудня 2021 рік у сумі 27101,81 грн. шляхом проведення корегування по особовому рахунку НОМЕР_2 та врахувати зазначену суму в рахунок майбутніх платежів; стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати в розмірі по 10000 грн з кожного.

Позов обґрунтовано тим, що він є власником кв. АДРЕСА_1 . КП Київтеплоенерго виставляє йому рахунки за послуги з централізованого опалення квартири та місць загального користування. ТОВ Ковальська-Житлосервіс виставляє рахунки за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Вихідну інформацію для формування вказаних рахунків КП Київтеплоенерго зобов`язаний правдиво надавати ТОВ Ковальська-Житлосервіс, згідно п. 12 ч. 4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Однак, з огляду на неналежне виконання ТОВ Ковальська-Житлосервіс своїх обов`язків, а також з огляду на необ`єктивність та неправдивість таких даних, позивачеві безпідставно та незаконно була нарахована плата за опалення місць загального користування.

ТОВ Ковальська-Житлосервіс не здійснював та не здійснює фактичний обрахунок тепла на опалення місць загального користування, не вживав заходів щодо несанкціонованого використання теплової енергії будинку, а видавав допущені через це втрати теплової енергії будинку, як опалення місць загального користування. В результаті КП Київтеплоенерго неправомірно виставляв рахунки позивачу за неіснуючу послугу опалення місць загального користування.

Оплата позивачем центрального опалення здійснюється позивачем по квартирному лічильнику та оплачується в повному обсязі. Лічильник встановлений на території місць загального користування за погодженням з КП Київтеплоенерго і його показання вносяться на сайті КП Київтеплоенерго в особистий кабінет позивача де нараховується плата по квартирі АДРЕСА_1 і є офіційним обліковим приладом по споживанню тепла квартири АДРЕСА_1 . Тариф включає доставку тепла до вузла обліку квартири.

У листі від 15 березня 2021 року № 206 ТОВ Ковальська-Житлосервіс підтвердив, що у будинку позивача «прилади опалення в місцях загального користування не підключалися».

Неправомірно встановленні платежі КП Київтеплоенерго за опалення місць загального користування за 2018-2021 роки складають 4377,02 грн. та повинні бути скасовані за 2018 рік - 754,07 грн, за 2019 рік - 1510,23 грн., за 2020 ріка - 685,95 грн. за 2021 рік - 1426,77 грн.

Окрім того, КП Київтеплоенерго неправомірно нарахована та повинна бути скасована судом інфляційна складова боргу у сумі 1443,21 грн., 3% річних 619,72 грн. та зроблений перерахунок за липень 2021 рік

Так, актом-претензією від 21 жовтня 2021 року встановлено, що у будинку не замкнені шафи з лічильниками теплової енергії квартир, що дозволяє доступ до лічильників та пломб сторонніх осіб, дозволяє крадіжку та пошкодження лічильників і пломб, руйнує теплоізоляцію на стояках, унеможливлює нормальний та точний підрахунок споживання теплової енергії, провокує крадіжки теплової енергії.

Актом - претензією від 18 листопада 2021 року встановлено, що вищенаведені порушення з боку ТОВ Ковальська-Житлосервіс не усунені. Більше того опалювальні прилади місць загального користування взагалі не обігріваються, хоч подачу тепла в будинку було розпочато, а рахунки за опалення місць загального користування виставляються.

ТОВ Ковальська-Житлосервіс навмисно у власних корисних інтересах не перешкоджає неоплачуваному опаленню частини приміщень будинку, перекладаючи оплату таких послуг як спожите тепло на опалення місць загальних користування на добросовісних співвласників.

КП Київтеплоенерго недоїмки теплової енергії, які виникають в житловому будинку через недбале ставлення управителя, відносить на опалення місць загального користування та не враховує витрати на опалення приміщень, які перебувають у володінні ТОВ Ковальська-Житлосервіс, здаються ТОВ Ковальська-Житлосервіс третім особам (а.с. 1-10).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року відмовлено в задоволені заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неналежне дослідження доказів у справі та надання правової оцінки цим доказам і обставинам, на неправильне застосування норм матеріального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закону, на які позивач посилався у своїй позовній заяві.

ТОВ Ковальська-Житлосервіс 14 лютого 2023 року, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, подало відзив на апеляційну скаргу, в якій просив рішення залишити без змін, посилаючись на його правомірність, об`єктивність та обґрунтованість, при цьому зазначивши, що Товариство є будівельною компанією та ніколи не було управителем будинку, в якому знаходиться квартира позивача та договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком не укладалось, тим більше не укладалось і договору про надання послуг з централізованого опалення та розподілу оплати, натомість, з позивачем укладено лише договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що є підставою для оплати позивачем цих послуг відповідача, а підстав для перерахунку цих послуг позивачем не доведено, внаслідок чого порушення прав позивача цим Товариством не допущено.

КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, 16 лютого 2023 року подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що, в силу п.28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, споживачі, які встановили у квартирі багатоповерхового будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку. В будинку АДРЕСА_2 частина квартир обладнана квартирними засобами обліку теплової енергії, тому розрахунок плати за опалення місць загального користування його мешканцями здійснюється відповідно до п.п.2.1.4, 2.2.1, 2.2.2 Методики розрахунку кількості теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, що затверджена Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359. Позивачеві надались відповідні докази, що враховані при прийнятті Рішення, зокрема, Акт прийняття теплового вузла обліку, Акти готовності комерційного вузла обліку до опалювального сезону 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022, свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, акти зняття пломб. Комерційний прилад обліку теплової енергії обліковує всю теплову енергію витрачену на будівлю, а не лише на опалення квартир, які не відокремлені від системи теплопостачання, тому справедливо, що кожне приміщення оплачує свою частку. Отже, на думку відповідача, порушення прав позивача останній не довів, що вірно встановлено судом першої інстанції та є підставою для залишення судового рішення без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , який не погоджується з нарахованими сумою за опалення в місцях загального користування та просить суд зобов`язати КП «Київтеплоенерго скасувати нараховану оплату, а ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» скасувати нараховану плату за утримання будинку і прибудинкової території.

ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є юридичною особою, предметом діяльності якої є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особам, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально побутового призначення, в т.ч. технічне обслуговування , реконструкція, капітальний та поточний ремонт та ін.

Відповідно до розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 1543 від 28 грудня 2006 року житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 був переданий в експлуатацію та обслуговування ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» (а.с. 156).

16 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової територій (а.с.157-159), де п. 1 Договору передбачено обов`язок ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у житловому будинку АДРЕСА_2 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені договором.

Згідно переліку послуг з утримання будинків включає в себе наступні обов`язкові складові: прибирання прибудинкової території; прибирання сходових кліток; прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі; технічне обслуговування ліфтів; обслуговування систем диспетчеризації; технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем: гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання, зливної каналізації; дератизація; дезінсекція; обслуговування димовентиляційних каналів; технічне обслуговування та поточний ремонт систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем у разі їх наявності; поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщенні на дитячих та інших майданчиках ; поливання дворів , клумб та газонів; прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами; експлуатація номерних знаків на будинку; освітлення місць загального користування і підвалів та підкачування води; енергопостачання ліфтів (а.с.166-167).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав недоведеними позивачем належними доказами порушення відповідачами прав позивача та неправомірного нарахування суми для оплати наданих послуг, з чим повністю погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ст. ст 4, 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Статтею 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник зобов`язанний своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

З урахуванням вищенаведених норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні вимог позивача до відповідача ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», що переліком послуг з утримання будинку та прибудинкової території ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» не має повноважень впливати на надання послуги з централізованого опалення та здійснювати її розподіл, а позивачем не надавалось належних доказів того, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є управителем будинку, в якому розташована квартира позивача, та має повноваження на укладення договорів від імені та в інтересах та за рахунок співвласників з виконавцями комунальних послуг договори про надання таких послуг, здійснювати облік обсягу відповідних спожитих комунальних послуг та їх оплати.

Разом з цим, розв`язуючи позовні вимоги, пред`явлені позивачем до відповідача КП «Київтеплоенерго», застосувавши при цьому Закон України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції від 24 червня 2004 року, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин з 01 травня 2018 року, суд першої інстанції також дійшов вірного висновку про відмову у їх задоволенні, зазначивши, що пунктом 1 ч. 3 ст. 20 України «Про житлово - комунальні послуги» в редакції від 24 червня 2004 року передбачено обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок відповідає зустрічному зобов`язанню виконавця, визначеному п. 2 ч. 2 ст. 21 цього Закону підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Послуги з централізованого опалення надаються Підприємством позивачу на підставі публічного договору про приєднання, з урахуванням норм чинного законодавства України та типового договору відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затвердженні Постановою Кабінетів Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Пунктом 8 Правил передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Частиною 1 ст. 26 «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24 червня 2004 року договір надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення, що укладається виконавцем із споживачем -фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Частиною 2 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 2 ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

28 березня 2018 року у газеті Київської міської ради «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085) розміщено оголошення про те, що КП «Київтеплоенерго» стає виконавцем послуг з центрального опалення та центральної подачі гарячої води та розміщено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, якай є договором приєднання та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому законом порядку не надали заперечення щодо його умов відповідно до положень ст. 629 ЦК України.

Таким чином на момент спірних правовідносин та до 31 жовтня 2021 року комунальні послуги центрального опалення для позивача у будинку АДРЕСА_2 надаються КП «Київтеплоенерго» на підставі публічного договору про приєднання.

З 01 травня 2021 року відповідно до Закону України від 02 грудня 2020 року № 1060 1Х «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» набули чинності зміни до Закону України від 09 листопад 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги що є публічним договором приєднання.

Судом вірно встановлено з наданих письмових документів в матеріалах справи, що співвласниками будинку АДРЕСА_2 не обрано модель договірних відносин, отже з 01 листопада 2021 року позивачу до квартири, яка розташована в цьому будинку, надається послуга з постачання теплової енергії за індивідуальним договором з постачання теплової енергії, а, в силу ч.2 ст. 382 ЦК України, п. 6 ч. , ч.2 ст. 4, ч.1 ст. 5, п.п.1,2 ч.1 ст. 7ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія, знаходяться на спільному утриманні всіх співвласників багатоквартирного будинку та ними оплачуються

Постановою Верховного суду України від 22 грудня 2020 року по справі № 311/3489/18 визначено, що навіть коли споживач, відключений від системи централізованого опалення, зобов`язаний брати участь у загальних витратах на опалення, зокрема місць загального користування.

Пунктом 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води , водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, яка діяла на час надання послуг, визначено що споживачі, які встановили у кватирі багатоквартирного будинку індивідуальні системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджена центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Доказів ненадання послуг КП «Київтеплоенего» позивачем як суду першої інстанції, так і колегії суддів не надавалось, отже, встановивши правильно правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вірно дійшов висновку про відмову у задоволенні цієї позовної вимог до цього відповідача.

Посилання позивача на лист від 15 березня 2021 року № 206 відносно того що ТОВ Ковальська-Житлосервіс підтвердив не підключення у будинку позивача приладів опалення в місцях загального користування не є переконливим, оскільки підтримка температури у МЗК відбувається не тільки через опалювальні пристрої, а також за рахунок теплопередачі крізь огороджувальні конструкції житлових приміщень.

Разом з цим, колегія суддів відзначає, що обґрунтування позовних вимог, як і поданої позивачем апеляційної скарги, фактично зводяться до оскарження дії ТОВ Ковальська-Житлосервіс, наслідком яких є виставлення позивачеві рахунків на оплату КП Київтеплоенерго, однак у цій справі позивачем таких вимог щодо визнання неправомірними дій відповідачів не заявлялось та судом першої інстанції таким обставинам відповідної правової оцінки не надавалось.

Так, відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин та вірно дійшов висновку про відсутність порушення відповідачами прав та інтересів позивача, з чим повністю погоджується і колегія суддів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи, на які посилається апелянт, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції було дотримано норми матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: С.А.Зайцева

Ж.І.Максюта