ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3155/23
провадження № 2/753/3312/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття.

Позивач вказує, що є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач є власником та проживає поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 цього ж будинку. 30.12.2022 з вини відповідача було затоплено квартиру позивача. Відповідно до Висновку про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 від 12.01.2023 ринкова вартість проведення відновлюваного ремонту становить 86000 грн. Відтак, зважаючи на обставини викладені у позові, позивач просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 86000 грн., моральну шкоду в сумі 20000 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн., витрати по сплаті проведення дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту в сумі 7000 грн. витрати по сплаті послуг на правничу допомогу в розмірі 20000 грн.

Ухвалою суду від 28.02.2023 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та роз`яснено відповідачу право надати у десятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи принцип достатності доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 24.09.2009, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карабазовим С.В., зареєстровано в реєстрі № 2578 позивач є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження нерухомого майна щодо об`єктів нерухового майна від 11.01.2023 ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 .

30.12.2022 з вини відповідача було затоплено квартиру позивача, про що свідчить акт обстеження квартири від 30.12.2022. В акті обстеження вказано, що комісія встановила сліди залиття, а саме: залито коридор в межах: стеля (оздоблена вапняною сумішшю) - 0,2 м2; стіни (оздоблені шпалерами) - 1,9 м2; кухня залито в межах: стеля (оздоблена вапняною сумішшю) - 5,8 м2; стіни (оздоблені шпалерами) - 8,5 м2; санвузол залито в межах: стеля (оздоблена шпалерами) - 3,7 м2; стіни (оздоблені шпалерами) - 8 м2; житлова кімната залито в межах: стеля (оздоблена шпалерами) - 13,1 м2; стіни (оздоблені шпалерами) - 32,25 м2.

Залиття відбулося через пошкодження самовільно переобладнаної системи ЦО в квартирі АДРЕСА_2 , а саме: поліпропіленове відведення від стояка до радіатора.

Відповідно до Висновку про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 від 12.01.2023 ринкова вартість проведення відновлюваного ремонту становить 86000 грн. Крім того, позивачем понесено витрати по сплаті проведення дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту в сумі 7000 грн., судові витрати.

Судом також встановлено, що від даного залиття позивачу була заподіяна моральна шкода. Суд визнає Висновок про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 від 12.01.2023належним доказом, оскільки оцінка проведена відповідним суб`єктом оціночної діяльності, що підтверджуються кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача від 03.02.2018 МФ № 6, виданого Фондом державного майна України, що передбачено Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно ст.7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Сума матеріального збитку, заподіяного потерпілим особам(позивачам) повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як Висновок (Звіт) про оцінку майна (актом оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Право на практичну діяльність за відповідними напрямами оцінки майна та спеціалізаціями в межах цих напрямків надається суб`єктом оціночної діяльності після отримання відповідних сертифікатів, які видає Фонд державного майна України, що передбачено Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Оцінювачем такої шкоди може бути компетентний суб`єкт оціночної діяльності в контексті вимог ст.ст. 5, 6 Закону "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" №2658-III, якого внесено до Державного реєстру оцінювачів, що веде Фонд державного майна України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приймаючи дане рішення суд враховує також засади ст.6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку.

Із ст. 1166 ЦК України вбачається, що шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для встановлення пошкодженої речі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Зважаючи на викладені обставини вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди на загальну суму 86000 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди в сумі 20000 грн. то слід зазначити наступне.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Ст. 23 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Судом встановлено, що внаслідок залиття позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у стресах, душевних стражданнях, переживаннях за своє майно.

Внаслідок залиття позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у стресах, душевних стражданнях, обумовлених, зокрема, тим, що у зв`язку з залиттям житла погіршився стан здоров`я позивача, що підтверджено виписками, а відповідачі не вжити заходів щодо вирішення питання про відшкодування збитків.

Судом враховано, що затоплення квартири призвело до змін в житті позивача, зокрема, пов`язаними з необхідністю проведення робіт по відновленню квартири, докладанням додаткових зусиль для нормалізації свого життя. Позивач перебуває з моменту залиття квартири у стані хвилювання, нервової та психічної напруги через думки про відновлення житлового приміщення.

Виходячи з обставин справи суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок залиття, в сумі 20000 грн. є завищеним, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 5000,00 грн., на користь позивача, що відповідатиме принципу розумності та пропорційності.

За змістом ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, обсяг послуг, наданий адвокатом, а також подані ним документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи викладене, проаналізувавши перелік наданих адвокатом послуг, їх обсяг, додані до справи представником позивача документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, на відповідність заявлених до стягнення сум наданому обсягу адвокатських послуг, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 10000 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 19,79- 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. ст.1166, 1167 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок залиття в розмірі 86000 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., витрати по сплаті проведення дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту в сумі 7000 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн., всього 109073,60 грн. (сто дев`ять тисяч сімдесят три гривні 60 копійок)

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 22.03.2023

Суддя: Комаревцева Л.В.