Справа №463/1407/23
Провадження №2/463/974/23
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору

та про залишення позовної заяви без руху

28 лютого 2023 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Стрепко Н.Л., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням, -

встановив:

позивач через свого представника адвоката Басюк Л.М., що діє на підставі ордеру серії ВС №1052398 від 17 лютого 2023 року, звернувся до суду з позовом про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральної шкоди завданої внаслідок незаконного звільнення з військової служби у розмірі 900000 грн., завданої Міністерством оборони України. Просить звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору, застосувавши положення частини першої пункту 6 та пункту 12 статті 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI з огляду на право відшкодування матеріальних збитків, заданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 426 - 1 Кримінального кодексу України, відомості про яке 15 травня 2019 року внесено до Єдиною реєстру досудових розслідувань за № 0000459 Третім слідчим відділом слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у міст і Львові та як військовослужбовця у справі, пов`язаній з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, судові витрати покласти на Державну казначейську службу України.

Разом з позовом представник позивача подала також аналогічну заяву про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Подану заяву мотивує тим, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено право військовослужбовця на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями органів державної влади у разі допущення незаконного звільнення з військової служби. Вказує, що судовим рішенням, що набрало законної сили визнано незаконним рішення Міністерства оборони України щодо звільнення з військової служби ОСОБА_1 та зобов`язано поновити його на військовій службі. Внаслідок незаконного звільнення з військової служби ОСОБА_1 пережив душевні страждання пов`язані із протиправними діями, що були вчинені відносно нього Міністерством оборони України. Відтак посилається на положення п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та вказує, що із матеріалів справи вбачається, що Третім слідчим відділом слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові 15 травня 2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000459 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, до якого ОСОБА_1 залучено в якості потерпілого. Вважає, що судове рішення, що набрало законної сили долучено до матеріалів досудового розслідування та є преюдиційним для вирішення цієї справи відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України. При цьому вказує, що цивільного позову в кримінальному провадженні пред`явлено не було.

Також посилається на п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та вказує, що предметом розгляду є відшкодування моральної (немайнової) шкоди завданої незаконним звільненням військовослужбовця з військової служби під час виконання ним службових обов`язків, яким є ОСОБА_1 у даній справі. Зазначає, що ОСОБА_1 поновлено на військовій службі, про що Міністром оборони України видано наказ (по особовому складу) № 630 від 2 грудня 2020 року, а відтак на її думку дана справа є такою, що пов`язана із наявністю обставин, що виникли під час виконання службових обов`язків військовослужбовцем.

Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 27 лютого 2023 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких визначено суддю Стрепка Н.Л.

Згідно з ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Відтак з врахуванням того, що у позові позивач стверджує, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться у Личаківському районі м. Львова, даний позов підсудний Личаківському районному суду м. Львова. Однак матеріали позову не містять жодних доказів на підтвердження того, що місце проживання чи перебування позивача зареєстровано за вказаною адресою, відтак 28 лютого 2023 року судом скеровано відповідний запит до органу реєстрації для перевірки даної інформації.

Водночас з врахуванням вимог ч. 1 ст. 187 ЦПК України, згідно з якими суд вирішує питання про можливість відкриття провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви, суд вважає за можливе вирішити таке до надходження до суду відповіді на вказаний вище запит.

Вивчивши матеріали позову, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому згідно з ч. 3 вказаної статті Кодексу у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Як вбачається з матеріалів позову ОСОБА_1 , у такому відсутня квитанція про сплату судового збору. При цьому, як вже зазначалось вище, разом з позовом представником позивача подано заяву про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пунктів 6 та 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих разом з позовом доказів дійсно вбачається, що 15 травня 2019 року Третім слідчим відділом слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові було розпочато досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000459 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, та 17 травня 2019 року постановою слідчого Мойсея Л.О. було визнано потерпілим в такому.

Водночас, матеріали позову не містять будь-яких доказів завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні та наявності вироку суду, що набрав законної сили, яким встановлено факт заподіяння ОСОБА_1 матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. При цьому в позові ОСОБА_1 просить стягнути на його користь моральну (немайнову) шкоду, завдану внаслідок незаконного звільнення, а не матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення. З врахування наведеного підстави для звільнення позивача від сплати судового збору згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відсутні.

Окрім того п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

З матеріалів позову встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі №1.380.2019.001973 було визнано протиправними та скасовано ряд наказів Міністерства оборони України, в тому числі наказ №197 (по особовому складу) від 16 квітня 2019 року в частині, що стосується звільнення з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) підполковника юстиції ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України. Також вказаним рішенням було вирішено поновити ОСОБА_1 на військовій службі як такого, що перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України.

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) №630 від 2 грудня 2020 року на підставі вказаного вище рішення ОСОБА_1 було поновлено на військовій службі та призначено на посаду старшого юрисконсульта юридичної служби Управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України, ВОС 8503003.

Водночас матеріали позову не містять жодних доказів того, що позивач ОСОБА_1 на даний час продовжує бути військовослужбовцем, пред`явлений ним позов не пов`язаний з виконанням військового обов`язку, а також виконанням службових обов`язків, предметом такого є стягнення моральної шкоди, завданої незаконним звільненням, відтак підстави для звільнення його від сплати судового збору згідно з п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» теж відсутні.

З врахуванням наведеного вище заява представника позивача про звільнення позивача від сплати судового збору до задоволення не підлягає, а судовий збір підлягає до сплати позивачем.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб працездатних осіб з 1 січня 2023 року - 2684 гривні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з врахуванням наведеного вище на даний час становить 13420 грн.

При цьому пунктом 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України визначено, що ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу майнового характеру, а саме вимогу про стягнення коштів в розмірі 900000 грн., відтак суд приходить до висновку, що останньому необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, тобто 9000 грн., оскільки дана сума не перевищує 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відтак ОСОБА_1 необхідно представити суду оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 9000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, беручи до уваги наведене вище, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, оскільки така не відповідає вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України та зобов`язати позивача ОСОБА_1 усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом десяти днів з дня отримання ухвали, представивши суду оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 9000 грн.

У випадку неусунення недоліків позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Керуючись ст.ст. 133, 175-177, 185, 260, 261, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Басюр Лесі Миколаївни про звільнення позивача від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням - залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали, а саме: представити суду оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 9000 грн.

Надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали. У випадку їх не усунення позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в частині визначення розміру судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Державна казначейська служба України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України37567646.

Суддя: Стрепко Н.Л.