Справа № 152/1085/22
Провадження № 22-ц/801/567/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Роздорожна А. Г.
Доповідач:Береговий О. Ю.
УХВАЛА

20 березня 2023 рокуСправа № 152/1085/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя - доповідач),

суддів: Шемети Т.М., Якименко М.М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2022 року, -

встановив:

В жовтні 2022 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2022 року в задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг відмовлено повністю.

Не погодившись із рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2022 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 лютого 2023 року зазначену апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків, зокрема надання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення суду.

16 лютого 2023 року від позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» надійшла заява про усунення недоліків, зокрема, надано квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 лютого 2023 року визнано неповажними підстави зазначені Акціонерним товариством «Універсал Банк» в апеляційній скарзі про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2022 року. Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2022 року залишено без руху, надавши апелянту строк п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

24 лютого 2023 року від позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» надійшла заява про усунення недоліків. У вказаній заяві відповідач вказав про те, що під час воєнного стану поновленню підлягають лише процесуальні строки, порушені з поважних причин, основними з яких є повітряна тривога, відсутність електрозабезпечення, неможливість використання транспорту, ракетне чи інше збройне ураження території, де знаходиться адвокат та/або відповідний орган, а також окупація вказаної території тощо. Водночас, вказана заява недоліків визначених ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 лютого 2023 року, не усунула.

Відтак, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 лютого 2023 року визнано неповажними підстави зазначені Акціонерним товариством «Універсал Банк» в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2022 року. Продовжено процесуальний строк для усунення недоліків апеляційної скарги позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2022 року, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги.

На виконання вимог ухвали, 14 березня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій зазначено інші причини пропуску строку на оскарження рішення суду першої інстанції.

Так, з поміж вже зазначених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду в попередній заяві, відповідач вказав на нову підставу поновлення, а саме, що вся кореспонденція, зокрема і оскаржуване рішення приходить на юридичну адресу відповідача в м. Києві, проте юридичний відділ останнього знаходиться у м. Дніпрі.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для поновлення позивачу строку на апеляційне оскарження відсутні, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Отже, у випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для його поновлення є лише поважні причини, тобто обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було б вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Водночас, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.

Водночас, ЄСПЛ у справах «Салов проти України», п. 93, «Сутяжник» проти Росії», п. 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення суду ухвалене та складено повний його текст 20 грудня 2022 року (а.с. 88-90), та цього ж дня направлено на адреси учасників справи, зокрема, АТ «Універсал Банк» за допомогою засобів поштового зв`язку, що підтверджується супровідним листом (а.с. 92).

Копію оскаржуваного рішення АТ «Універсал Банк» отримано 28 грудня 2022 року, що підтверджується зворотним рекомендованим повідомленням про вручення відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 101).

Відтак, вказане свідчить про те, що 28 грудня 2022 року АТ «Універсал Банк» отримало копію оскаржуваного рішення та були обізнані з його змістом та обмеженими строками оскарження.

Натомість, апеляційна скарга ж АТ «Універсал Банк» на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2022 року подана 07 лютого 2023 року, за допомогою засобів поштового зв`язку, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, оскільки останнім днем подачі апеляційної скарги, в силу ч. 1 ст. 354 ЦПК України вважається 20 січня 2023 року, так і поза межами строку, в межах якого заявник мав право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження згідно ч. 2 статті 354 ЦПК України.

Доказів про існування з 28 грудня 2022 року по 28 січня 2023 року, обставин, що утворились внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання банком, як стороною у справі, вчинення процесуальної дії своєчасної подачі апеляційної скарги з моменту отримання повного судового рішення, скаржником не наведено.

Тривалість повітряних тривог у Дніпропетровській області станом на 26 січня 2023, не є тією об`єктивною обставиною, що унеможливлювала подачу Банком апеляційної скарги в визначені законом строки. Забезпечення безпечних умов праці в умовах воєнного стану своїм працівникам є обов`язком банку, як роботодавця, від чого залежить належне виконання працівниками покладених на них обов`язків.

АТ «Універсал Банк» є юридичною особою та повинно запроваджувати внутрішні процедури та організовувати роботу власних працівників, в тому числі і осіб відповідальних за юридичний супровід діяльності банку, таким чином, що забезпечить виконання апелянтом його процесуальних обов`язків та дотримання визначених ЦПК України строків на вчинення відповідної процесуальної дії.

Доводи заявника щодо запровадження воєнного стану на території України, суд визнає безпідставними, адже згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22, самий лише факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку.

При цьому слід приймати до уваги, що воєнний стан дійсно може бути поважною причиною пропуску строків, утім оцінка причин пропуску строку є індивідуальною, у межах справи, яка розглядається.

В цій справі заявником не вказано конкретних обставин, які б дійсно унеможливлювали подання касаційної скарги або підтверджували наявність перешкод у поданні касаційної скарги. Посилання у заяві на ракетні обстріли, повітряні тривоги та відключення електроенергії не можна вважати такими обставинами, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів існування їх на постійній основі та на доведення того, що вони об`єктивно унеможливлювали вчасне подання скарги.

При цьому слід ураховувати, що державні установи, органи державної влади та органи місцевого самоврядування у вказаний заявником період часу працювали у місті Дніпро, звідки була направлена апеляційна скарга, у звичайному режимі, що також дає підстави для висновку про безпідставність та непереконливість доводів заявника.

Доводи зазначені в заяві про усунення недоліків апеляційної скарги, що надійшла 14 березня 2023 року про те, що вся кореспонденція, зокрема і оскаржуване рішення приходить на юридичну адресу позивача в м. Києві, проте юридичний відділ останнього знаходиться у м. Дніпрі не заслуговують на увагу, оскільки за приписами ч. 2 ст. 354 ЦПК України визначено, що учасник справи має право на поновлення строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію оскаржуваного рішення АТ «Універсал Банк» отримано 28 грудня 2022 року, що підтверджується зворотним рекомендованим повідомленням про вручення відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 101).

В свою чергу, законодавцем не визначено, що днем вручення учаснику справи, який є юридичною особою та має певні відділи, повного рішення суду є день передання такого до юридичного відділу.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач АТ «Універсал Банк» при поданні позовної заяви та усіх послідуючих заяв і клопотань зазначав єдину адресу, а саме в м. Києві.

Також, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не містять відомостей про обставини, які б свідчили про об`єктивні перешкоди на отримання та оскарження вказаного рішення суду в визначений законом строк, що може свідчити про можливе неналежне користування позивачем моторно (транспортне) страхове бюро України своїми процесуальними правами.

З вказаного вбачається, що жодних перешкод в своєчасному зверненні з апеляційною скаргою в строки, встановлені діючим законодавством не було.

Оскільки апелянтом не було зазначено поважних причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2022 року, а зазначені причини не можна вважати такими, що є поважними, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом.

Європейський суд з прав людини зазначає, на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно ч. ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки апелянтом, всупереч вимогам статей 77 81 ЦПК України, не надано беззаперечних доказів, на підставі чого суд мав би поновити строк, то апеляційну скаргу слід вважати такою, що подана з пропуском строку на апеляційне оскарження без поважних причин та за зазначеною апеляційною скаргою відсутні підстави для відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Визнати неповажними зазначені Акціонерним товариством «Універсал Банк» підстави поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2022 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2022 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.Ю. Береговий

Судді: Т.М. Шемета

М.М. Якименко