КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/14235/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2099/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Яценко Н.О., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 20 липня 2018 року між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ОСОБА_2 був укладений договір страхування № 1060730, відповідно до умов якого застрахованим транспортним засобом виступав автомобіль «Хонда», р.н НОМЕР_1 .

18 вересня 2018 року відбулася ДТП за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Хонда», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У заяві від 18 вересня 2018 року страхувальник зазначив, що «належну суму страхового відшкодування в разі визнання випадку страховим просить виплатити наступним чином: на СТО згідно рахунку-фактури».

Відповідно до рахунку СТО № СК-000274 від 05 вересня 2018 року, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля склала 47 710,20 грн.

При цьому, цивільно-правова відповідальність відповідача станом на дату ДТП була забезпечена в ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» за полісом серії АК № 7646032.

Зазначав, що позивач ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ПрАТ «СК «Уніка» є членами Угоди про пряме врегулювання збитків. Згідно п. 1.1 даної угоди сторони беруть на себе зобов`язання по дотриманню Положення про пряме врегулювання збитків та є невід`ємною частиною цієї угоди.

Відповідно до преамбули Положення про пряме врегулювання збитків, затвердженого протоколом Президії МТСБУ № 376/2016 від 10.03.2016 р. це положення є внутрішнім документом МТСБУ та встановлює порядок взаємодії страховиків-членів МТСБУ для забезпечення впровадження процесу прямого врегулювання збитків в Україні. Відповідно до п. 1.1 Положення про пряме врегулювання збитків - виконання страховиком, який застрахував цивільно-правову відповідальність потерпілого, обов`язків страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність особи за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, у частині відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням або фізичним знищенням транспортного засобу потерпілого. Згідно вимог п. 2.1 Положення про ПВЗ Страховик потерпілого організовує проведення страхової виплати потерпілому в ДТП, з яким такий страховик уклав договір ОСЦПВВНТЗ, який є чинним на момент ДТП.

Крім договору добровільного страхування транспортних засобів, між позивачем та страхувальником було також укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 6095453.

12 жовтня 2018 року до позивача звернувся страхувальник з повідомленням про подію з транспортним засобом, що підлягає врегулюванню в порядку прямого врегулювання збитків.

ОСОБА_2 як страхувальник згідно полісу серії АМ № 6095453, скористався правом звернутися для врегулювання страхового випадку до страхової компанії, з якою укладено поліс та яка є учасником системи прямого врегулювання збитків.

Даний страховий випадок частково був врегульований на підставі угоди про пряме врегулювання збитків, а саме: частину страхового відшкодування в сумі, що відповідає розрахунковому обсягу шкоди, завданої транспортному засобу «Хонда», р.н. НОМЕР_1 , відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було сплачено на умовах полісу винуватця ДТП.

При цьому, враховуючи п. 5.1.6 договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автотранспортного засобу № 1060730 від 20 липня 2018 року, фізичний знос деталей ТЗ - не враховується, тому доплата страхового відшкодування у розмірі 18 829,32 грн. (з урахуванням частки несплаченого страхового платежу у розмірі 5 129,20 грн.) була перерахована на СТО у відповідності до вимог діючого договору страхування та заяви страхувальника від 18 вересня 2018 року.

Вказував, що відповідач, як безпосередньо винна у ДТП особа, зобов`язана відшкодувати позивачу різницю між вартістю відновлювального ремонту та виплатою в порядку прямого врегулювання збитків з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 18 829,52 грн. (47 710,20 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 28 880,68 грн. (виплата по програмі прямого врегулювання).

Враховуючи вказане, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 18 829,52 грн. та судовий збір в сумі 2 270,00 грн. (а.с. 1-5).

У письмових поясненнях представник ОСОБА_1 - адвокат Григоренко О.С. посилався на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують понесення позивачем витрат у розмірі 47 710,20 грн. у зв`язку з ремонтом автомобіля марки «Хонда», р.н. НОМЕР_1 , в результаті ДТП, яка сталась 18 вересня 2018 року, оскільки до позовної заяви позивачем додано акт виконаних робіт СК-000274 від 05 вересня 2018 року, який не підписаний замовником. Не підписання даного акту однією із сторін угоди свідчить, що даний акт не може підтверджувати виконання робіт з ремонту автомобіля марки «Хонда», р.н. НОМЕР_1 . Крім того, акт складений 05 вересня 2018 року, а ДТП сталася 18 вересня 2018 року, тобто акт про виконання робіт складений за 13 днів до дати ДТП.

Вказував, що позивач на підтвердження витрат на ремонт автомобіля марки «Хонда», р.н. НОМЕР_1 додав до позову лише платіжне доручення № 10327 від 20 листопада 2018 року про сплату 13 700,32 грн. Документів на сплату ще 34 009,88 грн. позивач не надав. Враховуючи те, що ПрАТ «СК «Уніка» здійснила страхову виплату позивачу в порядку прямого врегулювання в сумі 28 880,68 грн., частина суми якої в розмірі 13 700 грн. була сплачена згідно платіжного доручення №10327 від 20 листопада 2018 року ФОП ОСОБА_3 позивач не підтвердив понесення витрат у сумі 47 710,20 грн. або 18 829,52 грн., а тому вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Крім того, доводи позивача, що виплата ним коштів для ремонту автомобіля була здійснена в результаті прямого врегулювання, на підставі полісу АМ № 6095453 виданого ОСОБА_2 , є необґрунтованими, оскільки такий поліс в матеріалах справи відсутній. Відсутність вищевказаного полісу, на думку відповідача, свідчить про незаконність дій позивача щодо прямого врегулювання збитків, оскільки пряме врегулювання збитків можливе у разі страхування обома учасниками ДТП своєї цивільно-правової відповідальності. Не страхування хоча б одним учасником ДТП цивільно-правової відповідальності - виключає пряме урегулювання збитків.

Також зазначав, що звіт про визначення вартості матеріального збитку № 114/18 від 09 жовтня 2018 року, складений СПД ОСОБА_4 був складений на підставі протоколу огляду транспортного засобу від 07 вересня 2018 року до звіту №114/18, оскільки ДТП сталося 18 вересня 2018 року, тому станом на дату проведення огляду 07 вересня 2018 року СПД ОСОБА_4 були відсутні пошкодження автомобіля марки «Хонда» в результаті ДТП, яка сталась 18 вересня 2018 року та в його звіті збитки вищевказаного автомобіля не відображені. Окрім того, ОСОБА_1 не була запрошена на проведення огляду пошкодженого автомобіля СПД ОСОБА_4 . Враховуючи вказане, просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 147-149).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року в задоволенні позовних вимог ПрАТ «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 , третя особа: ПрАТ «СК «Уніка», про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації - відмовлено (а.с. 176-182).

Не погодившись з рішенням районного суду, 12 грудня 2022 року представник ПрАТ «Європейський страховий альянс» - Білогуб Ю.С. направила безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 190-195).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Судом першої інстанції не враховано, що окрім договору добровільного страхування транспортних засобів, між позивачем та страхувальником було також укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 6095453. Також страховий випадок частково був врегульований на підставі Угоди про пряме врегулювання збитків, а саме частину страхового відшкодування в сумі 28 880,68 грн. було сплачено на умовах полісу винуватця ДТП ПрАТ «Уніка», що підтверджується страховим актом про пряме врегулювання збитку від 16 листопада 2018 року. Вказувала, що відповідач, як безпосередньо винна у ДТП особа, зобов`язана відшкодувати позивачу різницю між вартістю відновлювального ремонту та виплатою в порядку прямого врегулювання збитків з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 18 829,52 грн. На підтвердження сплати суми у розмірі 18 829,52 грн. позивачем додано до позовної заяви копію платіжного доручення № 10327 від 20 листопада 2018 року, а також копію картки рахунку, що підтверджує проведення взаємозаліку. При цьому, посилалася на позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 07 лютого 2019 року у справі № 645/3746/16-ц.

Звертала увагу на те, що 27 вересня 2018 року експертом Мукієвським М.М. проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та визначено характер і обсяг пошкоджень, про що складено протокол. Тобто документом, який підтверджує обсяг пошкоджень є протокол огляду транспортного засобу від 27 вересня 2018 року, складений незалежним експертом Мукієвським М.М., проте, такі доводи не було враховано під час розгляду справи.

Судом апеляційної інстанції в порядку визначеному ст. 361 ЦПК України, копії апеляційної скарги направлені іншим учасникам справи про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Поштове повідомлення (із ухвалою про відкриття апеляційного провадження та копією апеляційної скарги) відповідачці ОСОБА_1 повернулось із відміткою працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною нею адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаної особи до суду не надходили (а.с. 219-224).

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ПрАТ «Європейський страховий альянс» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено,що 18 вересня 2018 року близько 08 год. 10 хв. по вул. О. Теліги в м. Києві, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Хонда», р.н. НОМЕР_2 , не вибрала безпечної дистанції, чим порушила п. 13.1 ПДР, внаслідок чого скоїла зіткнення з транспортним засобом «Хонда», р.н. НОМЕР_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Відповідно до постанови Подільського районного суду міста Києва від 07 грудня 2018 року визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 16-17).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 станом на дату ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» за полісом серії АК № 7646032, ліміт відповідальності страховика за шкоду майну - 100 000 грн., франшиза - нуль грн. (а.с. 59).

20 липня 2018 року між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування № 1060730, відповідно до умов якого застрахованим транспортним засобом виступав автомобіль «Хонда», р.н НОМЕР_1 (а.с. 6-13).

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу НОМЕР_1 станом на дату ДТП була забезпечена в ПрАТ «Європейський страховий альянс» за полісом серії АМ № 006095453 (а.с. 60).

18 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Європейський страховий альянс» з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. У заяві страхувальник просив належну йому суму страхового відшкодування в разі визнання випадку страховим виплатити на СТО згідно рахунку-фактури (а.с. 18-19).

Відповідно до рахунку-фактури ФОП ОСОБА_3 № СК-000274 від 05 вересня 2018 року та акта виконаних робіт № СК-000274 від 05 вересня 2018 року вартість ремонту автомобіля «Хонда», р.н НОМЕР_1 склала 47 710,20 грн. (а.с. 52-53).

На замовлення ПрАТ «Європейський страховий альянс» було виготовлено звіт про визначення вартості матеріального збитку № 114/18 від 09 жовтня 2018 року автомобіля «Хонда», р.н НОМЕР_1 . Згідно зі звітом вартість відновлювального ремонту, визначена за витратним підходом, складає - 56 065,09 грн., вартість відновлювального ремонту з урахування фізичного зносу - 34 559,46 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Хонда», р.н. НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 34 559,46 грн. (а.с. 23-38).

02 листопада 2018 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» затверджено висновок щодо розміру заподіяної шкоди транспортному засобу «Хонда», р.н. НОМЕР_1 , та визначено суму 47 710,20 грн. (а.с. 54).

Згідно зі страховим актом ПрАТ «Європейський страховий альянс», затвердженим 16 листопада 2018 року, власнику транспортного засобу «Хонда», р.н. НОМЕР_1 підлягає сплаті 13 700,32 грн. згідно рахунка-фактури № СК-000274 від 05 вересня 2018 рокута 5 129,20 грн. у якості несплачених часток страхового платежу за договором страхування № 1060730 від 20 липня 2018 року. У примітці зазначено, що частина страхового відшкодування у сумі 28 880,68 грн. буде сплачено за договором ОСЦПВВНТЗ за системою прямого врегулювання збитків (а.с. 56).

Згідно з платіжним дорученням від 20 листопада 2018 року ТОВ «Європейський Альянс» було сплачено на рахунок ФОП ОСОБА_3 13 700,32 грн. страхового відшкодування ( ОСОБА_2 ) (а.с. 57).

Позивач посилався на те, що даний страховий випадок був врегульований ПрАТ «СК «Уніка» на підставі угоди про пряме врегулювання збитків та оскільки винною особою у скоєнні даної ДТП є водій автомобіля «Хонда», р.н. НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність якого забезпечена у ПрАТ «СК «Уніка».

З матеріалів справи вбачається, що 18 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Європейський страховий альянс» з повідомленням страхувальника про подію з транспортним засобом, що підлягає врегулюванню в порядку прямого врегулювання збитків та просив виплатити суму страхового відшкодування одержувачу ФОП ОСОБА_3 (а.с. 110-111).

Згідно зі страховим актом про «пряме врегулювання» збитку ПрАТ «Європейський страховий альянс», затвердженим 16 листопада 2018 року, визначено суму страхового відшкодування для виплати на реквізити ФОП ОСОБА_3 - 28 880,68 грн. (а.с. 114).

Листом ПрАТ «Європейський страховий альянс» від 21 лютого 2019 року запропоновано ОСОБА_1 відшкодувати ПрАТ «Європейський страховий альянс» різницю між завданою майновою шкодою та виплатою ПрАТ «СК «Уніка» у порядку регресу розмір завданих збитків у сумі 18 829,52 грн. протягом 10 днів (а.с. 115-116).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Згідно з ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Виходячи із наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

Стаття 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України передбачають перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією.

При цьому помилковим є ототожнення права вимоги, визначеного ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, із правом вимоги (регресу), визначеного ст. 1191 ЦК України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини - суброгацію у страхових відносинах та регрес.

Так, на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як уже зазначено вище, право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, яка виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.

У деліктному зобов`язанні право вимоги до винної особи у особи, яка відшкодувала шкоду потерпілому, виникає в порядку ст. 1191 ЦК України. У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 910/2603/17 та від 25 березня 2019 року у справі № 916/686/18.

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , як винної особи, станом на дату ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» за полісом серії АК № 7646032 з лімітом відповідальності за шкоду майну - 100 000,00 грн., франшиза - 0 грн. (а.с. 59).

02 листопада 2018 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» затверджено висновок щодо розміру заподіяної шкоди транспортному засобу «Хонда», р.н. НОМЕР_1 , та визначено розмір заподіяної шкоди - 47 710,20 грн. (а.с. 54).

Визначаючи розмір страхового відшкодування потерпілій особі позивач виходив з рахунку-фактури ФОП ОСОБА_3 № СК-000274 від 05 вересня 2018 року (а.с. 52-53).

Так, відповідно до рахунку-фактури ФОП ОСОБА_3 № СК-000274 від 05 вересня 2018 року та акта виконаних робіт № СК-000274 від 05 вересня 2018 року вартість ремонтних робіт, матеріалів та складників автомобіля «Хонда», р.н НОМЕР_1 склала 47 710,20 грн. (а.с. 52-53).

Відповідач посилалась на те, що позивачем не доведено понесення витрат у розмірі 47 710,20 грн., зокрема, наданий позивачем акт виконаних робіт № СК-000274 з ремонту автомобіля «Хонда», р.н. НОМЕР_1 , складений 05 вересня 2018 року, а ДТП трапилась пізніше 18 вересня 2018 року.

Доводи представника позивача про наявність описок в наданих до суду доказах та твердження, що докази складені після дорожньо-транспортної пригоди (18 вересня 2018 року) будь-якими об`єктивними доказами по справі не підтвердженні та є припущеннями, а тому, суд першої інстанції підставно відхилив посилання позивача на вказані рахунки-фактури, акти які складені за два тижні до самого факту дорожнього-транспортної пригоди.

Разом з тим, позивачем до позовної заяви був наданий звіт про визначення вартості матеріального збитку № 114/18 від 09 жовтня 2018 року складений СПД ОСОБА_4 , яким на підставі огляду 27 вересня 2018 року автомобіля «Хонда», р.н НОМЕР_1 , була визначена вартість відновлювального ремонту, визначена за витратним підходом, складає - 56 065,09 грн., вартість відновлювального ремонту з урахування фізичного зносу - 34 559,46 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Хонда», р.н. НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 34 559,46 грн. (а.с. 23-38).

При цьому, відповідачкою не наведено заперечень проти визначеної суми страхового відшкодування, обсягу виконаних ремонтних робіт чи необхідності заміни певних деталей пошкодженого автомобіля.

Жодних доказів на спростування розміру збитків, спричинених власнику автомобіля «Хонда», р.н. НОМЕР_1 , відповідачем суду не надано, у письмових поясненнях на позовну заяву не було заявлено про призначення судової автотоварознавчої експертизи для спростування вищенаведеного розміру збитків.

Позивач вказував, що даний страховий випадок був врегульований ПрАТ СК «Уніка» на підставі угоди про пряме врегулювання збитків та оскільки винною особою у скоєнні даної ДТП є водій автомобіля «Хонда», р.н. НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність якого забезпечена у ПрАТ «СК «Уніка», кошти за завдані збитки у розмірі 28 880,68 грн. були списані за результатами розрахункової сесії МТСБУ з рахунку ПрАТ «СК «Уніка».

Сторони не заперечувати щодо виплати частини страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» у розмірі 28 880,68 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно зі страховим актом ПрАТ «Європейський страховий альянс», затвердженим 16 листопада 2018 року, власнику транспортного засобу «Хонда», р.н. НОМЕР_1 визначено до сплати 13 700,32 грн. згідно рахунка-фактури № СК-000274 від 05 вересня 2018 рокута 5 129,20 грн. у якості несплачених часток страхового платежу за договором страхування № 1060730 від 20 липня 2018 року (разом 18 829,52 грн.) (а.с. 56).

Згідно з платіжним дорученням від 20 листопада 2018 року ТОВ «Європейський Альянс» було сплачено на рахунок ФОП ОСОБА_3 13 700,32 грн. (а.с. 57).

Таким чином, позивачем доведено часткову сплату страхового відшкодування на ремонт застрахованого транспортного засобу, а тому висновок районного суду. що позивачем не підтверджено понесення витрат на ремонт застрахованого автомобіля суперечить наявним у справі доказам та є помилковим.

На підтвердження сплати іншої частини страхового відшкодування у розмірі 5 129,20 грн. позивачем надано витяг з рахунку про взаємозалік платежів, які мав сплатити Страхувальник Страховику за договором добровільного страхування № 1060730 від 20 липня 2018 року (а.с. 58).

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував, що відповідач, як безпосередньо винна у ДТП особа, зобов`язана відшкодувати позивачу різницю між вартістю відновлювального ремонту та виплатою в порядку прямого врегулювання збитків з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 18 829,52 грн. (47 710,20 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 28 880,68 грн. (виплата по програмі прямого врегулювання).

Посилався на те, що враховуючи п. 5.1.6 договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автотранспортного засобу № 1060730 від 20 липня 2018 року, фізичний знос деталей ТЗ - не враховується, тому доплата страхового відшкодування у розмірі 18 829,32 грн. (з урахуванням частки несплаченого страхового платежу у розмірі 5 129,20 грн.) була перерахована на СТО у відповідності до вимог діючого договору страхування та заяви страхувальника від 18 вересня 2018 року.

Слід зазначити, що за затвердженим 15 листопада 2018 року розрахунком суми страхового відшкодування ПрАТ «Європейський страховий альянс» з врахуванням фізичного зносу (нуль) було визначено позивачем суму страхового відшкодування до виплати потерпілій особі саме в розмірі - 47 710,20 грн. (а.с. 55).

Заявлену суму до стягнення з відповідачки позивачем було розраховано в сумі 18 829,52 грн. (як різницю між 47 710,20 грн. (вартість визначеного позивачем відновлювального ремонту) - 28 880,68 грн. (виплата по програмі прямого врегулювання).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.09.2019 у справі № 545/425/17, від 11.03.2020 у справі № 754/5129/15-ц, від 19.07.2021 у справі № 206/3219/15-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

За таких обставин, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Врахувавши вищенаведені вимоги законодавства та обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку, що ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Уніка» за укладеним ОСОБА_1 , як винною особою, договором-полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АК № 7646032 в у розмірі 100 000,00 грн. (франшиза - 0 грн.) покриває фактичний розмір заподіяної шкоди транспортному засобу «Хонда», р.н. НОМЕР_1 , визначений позивачем відповідно до реальної вартості заявлених позивачем збитків на оплату виконаних ремонтних робіт у розмірі 47 710,20 грн. (а.с. 59).

Доводи позивача щодо взаємовідносин зі страховиком винної особи ПрАТ «СК «Уніка» по договору про пряме врегулювання збитків колегія суддів відхилила з огляду на обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування особі, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Інший висновок суперечитиме вищенаведеним вимогам законодавства та правовим висновкам Верховного Суду, зокрема, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц).

З огляду на вищевказане, районний суд дійшов помилкових висновків щодо мотивів відмови в задоволенні позову, проте така помилка районного суду не призвела до неправильного вирішення справи по суті спору та може бути виправлена шляхом зміни оскаржуваного рішення із викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови апеляційного суду.

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати мають бути віднесені на його рахунок.

З огляду на положення пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пп. «а»-«г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину оскаржуваного рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова