ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3694/22
Провадження № 2/362/585/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.02.23 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
за участю секретаря Берковської Д.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
До суду надійшла позовна заява ФОП ОСОБА_1 в якій він просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 8 195, 70 грн. та витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 992, 40 грн. Витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 17.12.2018 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_3 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8861907.
У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Ford», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.
26.12.2018 року приблизно о 01 год. 20 хв. на автодорозі Київ-Одеса 67 км., мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Hyundai», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », з напівпричепом «International», під керуванням ОСОБА_4 .
Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Hyundai», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », з напівпричепом «International» було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля матеріального збитку.
Відповідно до Постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.01.2019 року Відповідача було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Страховик пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Hyundai», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », з напівпричепом «International» звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АМ/8861907.
Так, на підставі страхового акту №ОЦ/226/000/19/0001 від 25.09.2019 року ПрАТ «УПСК» склав: 8 195,70 грн.
Враховуючи вищевикладене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав 8 195,70 грн.
Відповідно до Постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.01.2019 року по справі №362/51/19, Відповідач скоїв зіткнення з транспортним засобом іншого учасника ДТП, до проведення установленою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння вжили алкоголь.
Як відомо, транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
З огляду на вищезазначене в розумінні ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, у Відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом №АМ/8861907.
Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 25 вересня 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №6979 від 25.09.2019 року.
З метою досудового врегулювання спору, Відповідачеві було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони Відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку.
01.10.2020 року, між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.
В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АМ/8861907 від 25.09.2019 року.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2022 року позовну заяву ФОП ОСОБА_1 залишено без руху з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня її отримання для усунення недоліків позову (а.с. 71-73).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2022 року прийнято вказану цивільну справу до провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с. 119).
Позивач, в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує (а.с. 125-126).
ОСОБА_2 , який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.124) та у порядку ч. 11 статті 128 ЦПК України (а.с. 122) не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Інших клопотань від жодної із сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Крім того, відповідно до протоколу серії БД № 288334 від 26.12.2018 року о 01.30 водій ОСОБА_2 після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце о 01 год 20 хв, 26.12.2018 року, на а/д Київ - Одеса 67 км. вживав алкоголь одразу після дорожньої пригоди, чим, порушив пп. «є» п. 2.10 ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП, судом було визнано винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП України (а.с. 22-25).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
21.06.2019 року ТОВ «Ламан Транс-Експрес» звернулося до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу на мусу 11 106 грн. 34 коп. (а.с. 26).
Згідно страхового акту №ОЦ/226/000/19/0001 від 25.09.2019 року сума, яка підлягає перерахуванню в порядку регресу складає 11 106,34 грн., з урахуванням безумовної франшизи (2000 грн.) підлягає перерахуванню страхове відшкодування у розмірі: 11 106,34-2000,00 = 9 106,34 грн. підлягає перерахуванню страхове відшкодування у розмірі 8 195,70 грн. (а.с. 61).
ПрАТ «УПСК» виплатило страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 8 195 грн. 70 коп., що підтверджується платіжним дорученням №6979 (а.с.62).
11.11.2019 року Представник ПрАТ «УПСК» направило на адресу ОСОБА_2 . Претензію про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с. 63-64).
01.10.2020 року, між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору (а.с. 11-19).
Станом на час звернення до суду з позовом відповідач погашення заборгованості в добровільному порядку не провів.
Частиною ч.1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.п. «а, в» п.38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ "УПСК" з моменту виплати страхового відшкодування.
Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно до Договору №01/10/2020 від 01.10.2020 року про відступлення права вимоги, укладеного між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 перейшло право вимоги до ФОП ОСОБА_1 .
Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача 8 195,70 грн. в порядку регресу.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Враховуючи викладене, з огляду на встановлену вину відповідача у скоєнні ДТП, здійснення виплати з боку ПрАТ «УПСК», а також переходу права вимоги про відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування до ФОП ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо судових витрат, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року справа № 826/1216/16, від 12 вересня 2019 року справа № 9901/350/18.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Враховуючи, що позивач надав договір про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року, додаткову угоду № 001 до Договору про надання правової допомоги від 07 лютого 2022 року та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 07 лютого 2022 року та платіжне доручення (а.с.112-115).
На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4 000 грн. є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним зменшити розмір витрат на правничу допомогу та стягнути у розмірі 3 000 грн.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у справі в сумі 992,40 грн.
Керуючись статтями 512, 514, 979, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Закону України «Про страхування», статтями 10, 12, 13, 76, 82, 133, 141, 247, 259, 263-265, 274, 280-284, 279, 354 ЦПК України, суд,
Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 8 195 (вісім тисяч сто дев`яносто п`ять) гривень 70 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 3 000,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко