Справа № 496/5713/21
Провадження № 2/496/272/23
16 лютого 2023 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Пасечник М.Л.
за участю секретаря - Гончаренко І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , роз`яснивши порядок виконання рішення таким чином, що рішення суду є підставою для його зняття з реєстраційного обліку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.07.2007 року позивач прийняла у дар ізольовану квартиру, що знаходиться за вищевказаною адресою та складається в цілому з однієї житлової кімнати, житловою площею 17,90 кв.м. та приміщення, зазначеного на схематичному плані під індексом 1 -кухні, загальна площа квартири 30.20 кв.м. Договір дарування зареєстрований в Господарській книзі № 7, сторінка 134, особливий рахунок Іллінської сільської ради 03.08.2007 року. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15249434 від 16.07.2007 року, зареєстровано право власності за договором дарування 1107, 1/1 частини нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 . У вказаній квартирі зареєстровані дві особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який є колишнім чоловіком позивачки. Шлюб між сторонами розірвано. Відповідач не проживає у вищезазначеній квартирі певний час, що в свою чергу надає законні підставі визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. ОСОБА_2 не сплачує платежі за комунальні послуги та квартирну плату. Особисті речі останнього в квартирі відсутні, він їх забрав у момент виїзду з квартири. Відповідач квартиру залишив з власної ініціативи, зв`язок з ним відсутній, місцезнаходження його невідоме. Позивач постійно проживає в квартирі, самостійно оплачує всі комунальні послуги та квартирну плату, що призводе її до скрутного становища. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.
Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмове клопотання, в якому просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи. Клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надав.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником ізольованої квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 16.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Шустовою Н.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 1107.
Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15249434 від 16.07.2007 року, виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .
У технічному паспорті, виданий 20.04.2007 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником зазначено ОСОБА_1 . Загальна площа квартири 30.20 кв.м.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано 05.07.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис - 71.
ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується його копією паспорта серії НОМЕР_2 , виданого Куп`янським МРВУМВС України в Харківській області.
Відповідно до довідки Іллінської сільської ради Біляївського району Одеської області № 120-/02-19 від 14.06.2016 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований, але не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно акту обстеження, складеного 10.09.2018 року депутатом Іллінської сільської ради Біляївського району Одеської області Мартинюк М.А., в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 дійсно не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акту обстеження, складеного 08.10.2021 року депутатом Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області Іскендеровим О.А., в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , в квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2018 року та станом на день складання акту. В квартирі проживає її власниця -ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З наданих квитанцій про сплату комунальних платежів за користування комунальними послугами у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що платником є ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 року №6-57цс11).
Як встановлено матеріалами справи, позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований відповідач.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.
Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).
Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Підстави для визнання члена сім`ї власника таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року по справі № 766/817/17).
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі орган - реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
Відповідно до п. 26 вказаних вище Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76-77 ЦПК України).
Статтями 80 - 81 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до позовних вимог позивача та наданих письмових доказів, суд вважає доведеним, що відповідач не проживає більше року в квартирі, яка належить позивачці на праві власності. Доказів на підтвердження поважності причин не проживання в квартирі за місцем реєстрації відповідачем суду не подано.
Відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає, житловою площею квартири не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання квартири не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої його реєстрації у квартирі позивача наразі немає, внаслідок чого відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою.
Разом з цим, позивач у прохальній частині позову просила суд роз`яснити порядок виконання рішення таким чином, що рішення суду є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Слід зазначити, що рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку в ньому, тому позовні вимоги в частині роз`яснення порядку виконання рішення суду заявлені передчасно та задоволенню не підлягають.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 72, 156 ЖК України, ст. ст. 13, 81, 259, 263-265, 280-282, 284, 287 352, 353, 354 ЦПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 13.03.2023 року.
Суддя М.Л. Пасечник