Справа № 727/6575/22
Провадження № 2/727/62/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Терещенко О.Є.

при секретарі Аниськовій К.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Самокиши В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів,-

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про захист прав спо-живачів та стягнення коштів, посилаючись на те, що 05 грудня 2011 року між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Василькової Г.В. було укладено Договір банківського вкладу №12.

Позивачка звертає увагу суду, що у вищезгаданому договорі її прізвище зазначено як « ОСОБА_3 », при цьому на даний час її прізвищем є « ОСОБА_4 », оскільки у 2012 ро-ці нею було укладено шлюб та змінено прізвище.

Згідно з п.1.1 Договору №12 банк відкрив депозитний рахунок, а клієнт вніс на цей рахунок грошові кошти у сумі 5000,00 (п`ять тисяч) євро.

05.12.2011 року позивачкою було внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 5000,00 євро.

Позивачка зверталася 21 листопада 2014 року до ПАТ «Укрсоцбанк» стосовно ук-ладеного договору банківського вкладу та повернення грошових коштів. Проте банків-ський вклад до цього часу їй не повернуто.

Листом від 19.12.2014 року за вих. №17-290/96-17087 їй було повідомлено, що співробітниками банку вживаються всі необхідні заходи для вирішення питання пози-вача в найкоротші терміни, проте, для наданні відповіді по суті, банку необхідно прове-сти детальну перевірку фактів, які викладені у листі.

Згідно з обвинувальним актом по кримінальному провадженню №1000622 внесеному до ЄРДР 21.11.2014 року за обвинуваченням колишнього началь-ника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_5 у вчиненні кримі-нальних правопорушень передбачених ст. 101 ч.3, ст. 191 ч.4, ст. 191 ч.5, ст. 200 ч.2 КК України, вона займаючи посаду, пов`язану із використанням адміністративно-господар-ських та організаційно-розпорядчих функцій, будучи службовою та матеріально-відпо-відальною особою з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, зловживаючи своїм службовим становищем та діючи всупереч інтересам служби, діючи умисно, вчи-няла заволодіння чужим майном, а саме коштами фізичних осіб, що були призначені для розміщення на депозитних рахунках банку.

Під час досудового розслідування було проведено ряд експертиз, що підтверд-жують підписання начальником Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_6 договорів, розпоряджень, скріплених підписами сторін та печаткою банку.

Станом на момент видачі розпорядження 05.12.2011 року начальник Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Василькова Г.В. в силу посадових обов`язків була на-ділена повноваженнями на оформлення та підписання документів щодо залучення де-позитів від фізичних осіб.

Правонаступником активів та зобов`язань АТ «Укрсоцбанк» з 15 жовтня 2019 року стало АТ «Альфа-Банк».

У зв`язку з вищевикладеним, позивачка просила стягнути з Акціонерного това-риства «Альфа-Банк» на її користь гривневий еквівалент 5000,00 (п`яти тисячі) євро неповернутого банківського вкладу, згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ станом на дату прийняття рішення.

Також позивачкою була заявлена вимога про стягнення гривневого еквіваленту 5 000,00 (п`яти тисячі) євро пені згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ ста-ном на дату прийняття рішення, однак під час судового слухання справи представник останньої відмовився від заявлених вимог в цій частині.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 серпня 2022 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Згідно ухвали від 29 серпня 2022 року, клопотання представника відповідача щодо проведення судових засідань в режимі відеоконференції задоволено.

31 серпня 2022 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, про місце та час роз-гляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку.

02.09.2022 року на адресу суду представником відповідача, адвокатом Самоки-шею В.Ю., було направлено відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не погод-жується з доводами позивача та просить відмовити у задоволенні позовної заяви, ос-кільки договір банківського вкладу між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_8 не містить ознаки реального договору та не укладався між позивачем та банком. Крім цього, з ко-пії договору вбачається, що він складається з чотирьох сторінок, проте позивачем не надано копії третьої та четвертої сторінки договору. Також, позивачем не надано ви-писки по рахунку, ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відпо-відає вимогам, встановленим законом, що свідчить про відсутність належного підтверд-ження укладеного договору банківського вкладу. Долучені до позовної заяви копії письмових документів з назвою «розпорядження на внесення коштів на депозит» не відповідають вимогам Інструкції про ведення касових операцій банками України. Від-повідач також звертає увагу суду, що на даний момент відносно колишнього началь-ника відділення ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_5 не винесено обвинувальний ви-рок, тобто її вина по ч.ч.3-5 ст.191, ч.2 ст.200 КК України і факти отримання коштів не встановлені.

Також, 13.12.2022 року Шевченківським районним судом м. Чернівці було отри-мано повідомлення від представника відповідача про зміну назви відповідача з Акці-онерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

23.01.2023 року представником відповідача було подано клопотання про зали-шення позову без розгляду, оскільки в кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.ч.3-5 ст.191, ч.2 ст.200 КК України позивачка просить стягнути з Банку одні і ті самі кошти. Разом з цим, представник позивачки надав підтвердження, що 08.02.2023 року позивачкою подано заяву до Заставнівського районного суду Черні-вецької області про залишення цивільного позову без розгляду.

Представник позивачки, адвокат Тарновецький В.І., в судовому засіданні підтри-мав позовну заяву в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник відповідача, адвокат Самокиша В.Ю., в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовної заяви з підстав, наведених у відзиві.

Суд, дослідивши надані позивачкою документи і матеріали, всебічно та повно з`я-сувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 05.12.2011 року між ОСОБА_8 та ПАТ «Укрсоц-банк» в особі начальника Кіцманського відділення банку Василькової Г.В., укладено Договір №12 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів по закін-ченню строку дії Договору), на суму 5000 євро з нарахуванням відсотків в розмірі 10% річних по євро. Згідно із умовами договору внесення клієнтом грошових коштів під-тверджується банком шляхом видачі розпорядження та договору. Депозитний вклад залучається на строк з 05.12.2011 року по 05.03.2012 року включно (а.с. 17).

З копії розпорядження на Внесення коштів на депозит від 05.12.2011 року, ви-даного начальником Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Васильковою Г. В., вбачається, що його видано на виконання умов договору від 05.12.2011 року, номер до-говору - 12, за яким дата залучення депозиту 05.12.2011 року, дата повернення депо-зиту 05.03.2012 року, код строку кредитних ресурсів понад 31 день до 92 днів, стро-ковість депозиту - короткостроковий, сума внесення коштів на депозит 5000,00 євро, процентна ставка 10% (а.с. 19).

Згідно копії листа ПАТ «Укрсоцбанк» від 19 грудня 2014 року № 17-290/96-17087, банк у відповідь на звернення від 21 листопада 2014 року повідомив ОСОБА_8 , що Банку необхідно провести детальну перевірку фактів, які викладені у листі з отриман-ням відповідних результатів (а.с. 25).

Судом також встановлено, що відповідно до обвинувального акту в криміналь-ному провадженні №0000622, внесеному в ЄРДР 21 листопада 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передба-чених ст.191 ч.3, ст.191 ч.4. ст.191 ч.5, ст.200 ч.2 КК України, з якого вбачається, що 05.12.2011 року ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника Кіцманського від-ділення ПАТ «Укрсоцбанк», будучи службовою особою, діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, в примі-щенні Кіцманського відділення №933 ПАТ «Укрсоцбанк», розташованого в м. Кіцмань по вул. Незалежності, 71, отримала від ОСОБА_8 (в 2012 році прі-звище змінено на Чайковську) грошові кошти в сумі 5000 євро, що згідно курсу НБУ становило 53950 грн., для відкриття депозитного рахунку на її ім`я та внесення зазна-чених коштів на цей рахунок, однак ввірені їй кошти ОСОБА_5 в касу банку не внесла, не відобразила дану операцію по обліках банку та зловживаючи своїм службо-вим становищем, заволоділа даними коштами, звернувши їх на свою користь, розпоря-дившись ними на власний розсуд. З метою створення видимості законності своїх дій, ОСОБА_5 , в службовому кабінеті банку склала договір №12 банківського вкладу «Депозитний» між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_8 , який підписала від свого імені, завірила печаткою Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» «Каса №1». Крім цього, ОСОБА_5 , склала розпорядження про внесення коштів на депозит, в якому зазначила, що ОСОБА_8 внесено в банк кошти в розмірі 5000 євро, підписала розпорядження від свого імені та завірила печаткою Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» «Каса №1» (а.с.56).

Кримінальне провадження №0000622 перебуває в суді на розгляді.

Як вбачається із висновку судово-почеркознавчої експертизи документів №211-К від 31.01.2015 року, що проводилась в межах кримінального провадження №1000622, підписи в наступних документах: Договорі банківського вкладу №12 від 05.12.2011 року укладеному між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_8 у графах «Від імені Банка», «Начальник відділення Василькова Г.В.» та розпорядженні на вне-сення коштів на депозит від 05.12.2011, які були видані на ім`я ОСОБА_8 , виконані ОСОБА_5 (а.с. 58-68).

За результатами проведеної НДЕКЦ при УМВС України у Чернівецькій області технічної експертизи документів, підготовлено висновок №223-К від 27.02.2015, з яко-го вбачається, що відбитки печатки «м.Київ * Україна * Публічне акціонерне товари-ство «Укрсоцбанк» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * КАСА №1» у Договорі банківського вкладу №12 від 05.12.2011 року укладеному між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_8 , розпорядженні на внесення коштів на депозит від 05.12.2011, які були видані на ім`я ОСОБА_8 - нанесені кліше пе-чатки «м.Київ * Україна * Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * КАСА №1», зразки якої надані на до-слідження (а.с. 74-92).

Правонаступником АТ «Укрсоцбанк» на підставі рішення про реорганізацію, від-повідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є АТ «Альфа-Банк» з 03.12.2019 року (а.с.96).

Згідно повідомлення представника відповідача, з 30.11.2022 року найменування АТ «Альфа-Банк» змінилось на АТ «Сенс Банк», що підтверджується Витягом з єди-ного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.11.2022 року (а.с. 189).

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК Ук-раїни кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтере-сів.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договір-них засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підляга-ють виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з ч. 4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій за-коном.

Відповідно до ч.2 ст.1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Частинами 2, 3, 6 ст.633 ЦК України встановлено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані від-повідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Умо-ви публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`яз-ковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписуєть-ся особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки, відповідно до договору.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (де-позиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених до-говором.

За змістом ч.1 ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу є реальним дого-вором, тобто вважається укладеним у разі прийняття банком від вкладника або від третьої особи на користь вкладника грошової суми. Такі дії вкладника чи третьої особи в його інтересах є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківсь-кого вкладу, згідно з яким у вкладника з`являється право вимагати від банку повер-нення суми вкладу та виплати відсотків на неї, а у банку - відповідні обов`язки. З дого-вору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) та банку (боржника).

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 року по справі №6-352цс16.

Відповідно до ч.3 ст.1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахун-ком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського ра-хунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (ч.2ст.1068 ЦК України).

Статтею 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу уклада-ється у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банків-ської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недо-держання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до ст.1064 ЦК України, укладення договору банківського вкладу з фі-зичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою. В ощадній книжці вказуються найменування і місцезнаходження банку (його філії), номер рахунка за вкладом, а також усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані з рахунка, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент пред`явлення ощадної книжки у банк.

Відомості про вклад, вказані в ощадній книжці, є підставою для розрахунків за вкладом між банком і вкладником. Видача банківського вкладу, виплата процентів за ним і виконання розпоряджень вкладника про перерахування грошових коштів з ра-хунка за вкладом іншим особам здійснюються банком у разі пред`явлення ощадної книжки. Якщо ощадну книжку втрачено або приведено у непридатний для пред`яв-лення стан, банк за заявою вкладника видає йому нову ощадну книжку.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (де-позитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516 (далі Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб під-тверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депо-зиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з ви-дачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських ме-талів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими ак-тами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п.2.1 Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нор-мативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками ра-хунків у національній та іноземній валюті.

Відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку (ч.3 ст.1058, ч.2 ст.1068 ЦК України, п.2.1 Положення).

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і за-криття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Прав-ління Національного банку України від 12.11.2003 року №492 та зареєстрованої в Міні-стерстві юстиції України 17.12.2003 року за №1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8. Ін-струкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примір-ник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під під-пис (пункт 1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вклад-ника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або ін-шого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банків-ського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) ра-хунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати про-центів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10. Інструкції).

Так пункт 10.1 Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або пе-рераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший до-кумент, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України 01.06.2011 року №174 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.06.2011 року за №790/19528, яка прийнята на заміну Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003 року №337, банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення прий-мання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток пе-чатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвід-чений електронним підписом САБ.

Відповідно до п.1.1 ст.1 розділу IV Інструкції №174 до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема, заява на переказ готівки (додаток 8) та заява на видачу готівки (додаток 10).

Пункт 1.2 статті 1 розділу IV Інструкції №174 визначає зразки касових докумен-тів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки з операційної каси. Бланки касових документів виготовляються з урахуванням їх зразків друкарським спо-собом або з використанням комп`ютерної техніки з відображенням обов`язкових рекві-зитів, передбачених цією Інструкцією, крім грошових чеків, які виготовляються лише друкарським способом.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Розділу IV Інструкції № 174 касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджене договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифі-ката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нор-мативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Така позиція відповідає висновкам Верховного Суду України, викладеним у по-становах від 06.06.2012 року по справі №6-17цс12 та від 29.10.2014 року по справі №6-118цс14.

Додержання письмової форми договору є обов`язковою умовою взаємовідносин між банком і вкладником (пункт 2.2 глави 2 Положення про порядок здійснення бан-ками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, за-твердженогопостановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516).

Банк під час здійснення касових операцій має забезпечувати, зокрема, своєчасне повне оприбутковування готівки національної та іноземної валюти, що надійшла до ка-си банку, її зарахування на зазначені клієнтами рахунки згідно з вимогами нормативно-правових актів і належний внутрішній контроль за касовими операціями (пункт 8 роз-ділу Iнструкції №174).

Відповідно до пункту 1.6 статті 1 розділу IV Інструкції №174 банк (філія) ви-значає відповідальних працівників, яким надається право підписувати касові доку-менти, і визначає систему контролю за виконанням касових операцій.

Відтак, оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповнова-женими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним ви-могам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про не-дотримання сторонами письмової форми цього договору.

Відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іно-земній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депо-зиту), є обов`язком банку.

Необліковування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторо-нами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми.

Така позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.04.2019 року по справі №463/5896/14-ц, та в подальшому у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 року по справі №752/7208/15-ц.

У частині 3 статті 1060 ЦК України зазначено, що за договором банківського стро-кового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чи-ном відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного зако-нодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обо-роту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що є недопустимою одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено догово-ром або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сто-ронами.

У Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено вичерпного пере-ліку правових відносин, на які поширюється його дія, втім з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та виходячи з демократичних принципів цивіль-ного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах такої слабкої сторони, як фі-зична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відно-сини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг, страхування тощо.

Європейський суд з прав людини зазначив, що, якщо особа, яка кладе суму гро-шей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку пе-ребував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунку нараховуються від-сотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожу-ватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і є од-ним з основоположних елементів правової держави («ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 52, 53, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2019 року у справі № 662/397/15-ц (провадження № 14-20цс21), зроблено висновок про те, що «у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 бе-резня 2019 року у справі № 308/6023/15-ц (провадження № 61-4447сво18) зроблено ви-сновок про те, що «наявність кримінального правопорушення не впливає на договірні правовідносини, не спростовує їх існування та не припиняє їх».

Досліджені в судовому засіданні докази та встановлені на їх підставі обставини в сукупності з наведеними правовими позиціями Верховного Суду повністю спростову-ють викладені представником відповідача у відзиві на позов доводи про те, що договір банківського вкладу від 05 грудня 2011 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_8 не укладався, розпорядження не видавалось, а надані позивачем на підтвердження по-зовних вимог докази є неналежними.

Безпідставними є доводи сторони відповідача щодо відсутності належних доказів щодо внесення позивачем коштів до каси банку, а надане нею розпорядження супере-чить вимогам Інструкції, з огляду на наступне.

Так, на підтвердження заявлених вимог позивач надав суду копію розпорядження банку про внесення коштів на депозит, прийнятих начальником Кіцманського відді-лення ОСОБА_5 , засвідчених підписами ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , що підтверджується висновками судових експертиз в кримінальному провадженні.

У пунктах 32,40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц провадження №14-90цс19) зазначено, що: «оскільки са-ме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати дого-вори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему кон-тролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору.

Відсутність у відповідача другого примірника Договору банківського вкладу №12 від 05 грудня 2011 року при наявності у позивача примірника Договору та примірника розпорядження про отримання Банком коштів не може ставитись у вину вкладника Банку та стати відмовою у поверненні коштів, оскільки внесення коштів за Договором доводиться належними і допустимими доказами, а відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій фор-мі договорів банківського вкладу (депозиту), на відсутність яких наголошує відповідач, є обов`язком банку.

Необліковування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторо-нами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми.

Зазначена позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викла-деним у постанові від 10.04.2019 року по справі №463/5896/14-ц, та в подальшому у по-станові Верховного Суду від 03.06.2020 року по справі №752/7208/15-ц.

Обставини того, що ОСОБА_5 в період укладення Договору банківського вкладу №12 від 05 грудня 2011 року та внесення коштів за ним була начальником АТ «Укрсоцбанк» і мала повноваження на укладення таких договорів банком визнається, а належність останній підпису, як уповноваженій особі на розпорядженнях про прий-няття коштів належними та допустимими доказами з боку відповідача не спростовано.

Посилання сторони відповідача на відсутність вироку щодо ОСОБА_10 та невірне посилання на висновки експертиз, здобутих в іншому провадженні, не стосу-ється даної справи, оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами спра-ви, що між сторонами склалися договірні відносини по договору банківського вкладу, кошти з боку позивача були передані банку в особі уповноваженої на те особи керів-нику Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк», яка в свою чергу здійснювала свої посадові обов`язки та надала клієнту банку сам Договір, розпорядження про внесення коштів та оплату відсотків за користування внесеними в розпорядження банку коштів, що є самостійними й достатніми обставинами для ухвалення рішення.

Судом не надається оцінка кримінальному провадженню щодо ОСОБА_5 , а лише враховуються висновки експертиз, що були в ньому проведені, спростовування дійсності яких відповідачем не заперечується.

У постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі №686/23256/16-ц зроблено висновок про те, що отриманий відповідно до вимог закону висновок експер-та у кримінальній справі, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має нада-ти оцінку та мотивувати, чи визнає доказ чи відхиляє його.

Тому, факт укладення договору банківського вкладу та внесення позивачем кош-тів підтверджено належними та допустимими доказами, та знайшов своє підтвердження факт наявності договірних відносин між банком та позивачем, які виникли на основі укладеного між сторонами договору, за умовами якого було внесено грошові кошти на депозит, а оскільки грошові кошти за договором банківського вкладу позивачу на його вимогу не виплачені, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення вказаних коштів (суми банківського вкладу).

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті об-ставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на при-пущеннях.

Також, суд приймає до уваги позицію Верховного Суду, викладену у Постанові від 06.07.2022р. у справі № 718/17/21, якою залишено без змін рішення районного та апеляційного судів про стягнення коштів за аналогічною справою.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки ар-гументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає прин-цип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших орга-нів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рі-шення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен ар-гумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказу-вання в межах спірних правовідносин.

Як передбачено ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з роз-глядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

При зверненні до суду з даною категорію позову позивач звільнена від сплати су-дового збору.

З огляду на вказані вимоги, з відповідача Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 2912,82 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що необхідно стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_7 кошти за договором банківського вкладу №12 від 05.12.2011 року у сумі 5000 (п`ять тисяч) євро банківський вклад, який на момент прийняття рішення згідно витягу з сайту НБУ стосовно офіційного курсу гривні відносно іноземних валют становить 194 188,00 гривень (5000х38.8377=194188), задовольнивши позовні вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 15, 16, 203, 207, 509, 525-526, 530, 629, 631, 633, 1058, 1059-1060, 1064, 1068 ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 141, 247, 259, 263, 26 5, 268, 273, 274 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_7 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, місце-знаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) на користь ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) гривневий еквіва-лент 5000,00 (п`ять тисяч) євро неповернутого банківського вкладу, який на момент ви-несення судового рішення дорівнює 194 188,00 (сто дев`яносто чотири тисячі сто вісім-десят вісім) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, місце-знаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) в дохід держави судовий збір в розмірі 2912,82 (дві тисячі дев`ятсот дванадцять) гривень (вісімдесят дві) ко-пійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеля-ційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його про-голошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апе-ляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вру-чення йому повного рішення суду.

З повним текстом рішення суду учасники справи зможуть ознайомитись 24 лю-того 2023 року.

Суддя: О.Є.Терещенко