Дата документу 14.03.2023Справа № 643/129/22
Провадження № 2/554/164/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е )

14 березня 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат в розмірі 36 472 грн. 78 коп., 3 % річних у розмірі 15 636 грн. 99 коп. за невиконання рішення Чутівського районного суду Полтавської області у справі № 546/125/18 за період з 06.12.2019 р. по 05.01.2022 р. та стягнення судових витрат за надання професійної правової допомоги у розмірі 15 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 19.01.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_1 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

19.01.2015 року за вказаним вище фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 07.12.2017 року дії ОСОБА_2 були перекваліфіковані з ч.1 ст.286 КК України на ч.2 ст.286 КК України. 02.12.2017 року позивачем в рамках вказаного кримінального провадження було пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Вироком Чутівського районного суду Полтавської області по справі №546/125/18 від 16.05.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік. Відповідно до ст. ст. 75,76 КК України ОСОБА_2 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі звільнено з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, з покладенням обов`язків . На підставі Закону України "Про амністію у 2016 р." ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі та від відбуття додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 250 000,00 грн. Вирок Чутівського районного суду Полтавської області набрав законної сили 05.12.2019 року. 20.12.2019 року Чутівським районним судом Полтавської області по справі №546/125/18 було видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 250 000,00 грн. моральної шкоди, спричиненої внаслідок скоєння кримінального правопорушення. Судове рішення своєчасно виконано не було, у зв`язку з чим позивач направив виконавчий лист виданий Чутівським районним судом Полтавської області по справі №546/125/18 до приватного виконавця Харківського округу Богатиренко А.І. разом з заявою про відкриття виконавчого провадження від 09.12.2020 року, на підставі якої було відкрите виконавче провадження №63878590 від 10.12.2020 року. Однак, жодних заходів щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 не вчинялось, що призвело до того, що на даний час рішення суду є невиконаним у повному обсязі та відповідач має перед позивачем заборгованості у розмірі 250 000,00 грн. Виходячи з вищевикладеного, рішення Чутівського районного суду Полтавської області по справі №546/125/18 на даний час не виконане з боку відповідача, як у добровільному, так і примусовому порядку, у зв`язку з чим позивач вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 інфляційні збитки та 3% річних за невиконання боржником свого зобов`язання з своєчасного виконання рішення суду, що набрало законної сили. ОСОБА_2 має грошове зобов`язання перед ОСОБА_1 , що підтверджується вироком Чутівського районного суду Полтавської області по справі № 546/125/18 від 16.05.2019 року в частині вирішення цивільного позову про стягнення з відповідача на користь позивача 250 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Грошове зобов`язання по відшкодуванню моральної шкоди за вироком суду на даний час не виконано. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13 січня 2022 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.

Згідно акту передачі справ від 11 серпня 2022 року вище вказану справу передано з Московського районного суду м. Харкова до Октябрського районного суду м.Полтави , яка зареєстрована Октябрським районним судом м. Полтави 08 грудня 2022 року за Вх № 62774.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2022 року ОСОБА_3 визначено головуючим по справі.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

Від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. У заяві зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.57).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи через оголошення на офіційному сайті судової влади, в порядку ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив (а.с. 56,63).

Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 16 травня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_2 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі звільнено з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. На підставі Закону України "Про амністію у 2016 р." ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі та від відбуття додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» задоволено частково . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 250 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди (а.с.15-20).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду по справі №546/125/18 від 05.12.2019 року апеляційні скарги захисника Жукової Валентини Михайлівни та представника потерпілого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Чутівського районного суду Полтавської області від 16.05.2019 року щодо ОСОБА_2 без змін (а.с.21-27).

Вирок суду набрав законної сили 05.12.2019 року .

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В добровільному порядку вирок суду обвинуваченим не виконано.

20.12.2019 року Чутівським районним судом Полтавської області по справі №546/125/18 було видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 250 000,00 грн. моральної шкоди спричиненої внаслідок скоєння кримінального правопорушення (а.с.31-33)

10.12.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Богатиренком А.І. у ВП № 63878590 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 546/125/2020 виданого Чутівським районним судом Полтавської області 20.12.2019 (а.с.33-34).

Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Частиною ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків може бути рішення суду.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.06.2022 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 61-540св22).

До того, ж Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у Постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст. 625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Великою Палатою Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 зроблено висновок щодо можливості застосування положень ст. 625 ЦК України до будь-яких грошових зобов`язань незалежно від підстав виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачене договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Постановою Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 577/5360/15-ц зроблено висновок, що за змістомст. 625 ЦК Українина рахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі вироку суду між сторонами виникло грошове зобов`язання у зв`язку зі стягненням грошових коштів, невиконання якого зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання перед позивачем, які виникли згідно із вироком суду, не виконав і суму боргу у повному обсязі або у будь-якій частині не повернув. Вказаний висновок суду підтверджується матеріалами справи, а саме копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 63878590, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Богатиренком А.І. від 10.12.2020 р., з якої вбачається, що відповідач не виконує свого обов`язку по відшкодуванню спричиненої шкоди.

У даному разі, суд відмічає, що доказів виконання відповідачем грошового зобов`язання останнім до суду не надано.

У позовній заяві позивач зазначає, що у зв`язку із невиконанням вироку суду, за відповідачем утворилася заборгованість: інфляційні втрати за період з 06.12.2019 року по 05.01.2022 року на суму основного боргу 36 472 грн. 78 коп. та 3% річних за період з 06.12.2019 року по 05.01.2022 року - 15 636 грн. 99коп., про що наводить розрахунок (а.с.3-5).

У зв`язку з тим, що вирок Чутівського районного суду Полтавської області від 16 травня 20019 року на даний час не виконано, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та з врахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 1 п.10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», стягує із відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі.

У стягненні витрат на професійну правничу правову допомогу у сумі 15 000 грн. суд вважає за необхідне відмовити, так як жодного доказу на їх понесення позивачем не надано.

Керуючись ст.ст.12, 81, 137,141, 223,229, 247, 263-265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 36 472,78 грн. та 3% річних у розмірі 15 636,99 грн., а всього 52 109, 77 грн. за невиконання вироку Чутівського районного суду Полтавської області по справі № 546/125/18 за період з 06.12.2019 по 05.01.2022 роки.

Стягнути з з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп.

У стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15 000 грн. відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Л.І. Савченко