Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С.,

за участю секретаря судового засідання - Кошова Є. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що відповідно до наказу від 09.10.14 № 475-К його прийнято на посаду заступника начальника управління - начальника відділу інженерно-технічного забезпечення управління господарського забезпечення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Згідно з наказом від 26.10.15 № 364-К його звільнено з займаної посади у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи за п.5 ч. 1 ст.41 КЗпП України.

Вважає наказ від 26.10.15 № 364-К незаконним, прийнятим з грубим порушенням норм трудового законодавства України, та таким, що порушує його права та законні інтереси.

Відповідно до п. 5.5 Положення «Про Виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності» до виключних повноважень директора Виконавчої дирекції Фонду належить прийняття та звільнення працівників.

Наказ про його звільнення підписаний заступником директора Виконавчої дирекції Фонду ОСОБА_2 .

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців директором Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є ОСОБА_3 .

Жодних наказів про покладання обов`язків директора на ОСОБА_2 за підписом ОСОБА_3 не видавалось.

Крім того, ОСОБА_2 не надавалися повноваження ОСОБА_3 підписувати оскаржуваний наказ.

Фактично, ОСОБА_2 , не маючи жодних повноважень на виконання обов`язків директора Виконавчої дирекції Фонду, перевищуючи свої службові повноваження, видав наказ про звільнення, чим грубо порушив вимоги діючого законодавства України та його права та законні інтереси.

Крім того, діями відповідача йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя.

Посилаючись на зазначені обставини, просив визнати незаконним та скасувати наказ від 26.10.15 № 364-К, поновити його на роботі на посаді заступника начальника управління - начальника відділу інженерно-технічного забезпечення управління господарського забезпечення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав на наступне.

Позивач посилається на відсутність повноважень та законного права у заступника директора виконавчої дирекції Фонду ОСОБА_2 для прийняття рішення та підписання наказу № 364-к від 26.10.15 про звільнення ОСОБА_1 , мотивуючи це тим, що на момент підписання зазначеного наказу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців керівником виконавчої дирекції Фонду був ОСОБА_3 .

Зазначені доводи позивача спростовуються наступним.

Наказом № 610-в від 16.10.15 з 19.10.15 в.о. директора ОСОБА_4. відбула в щорічну основну відпустку та на період своєї відпустки поклала виконання обов`язків директора виконавчої дирекції Фонду на заступника директора виконавчої дирекції Фонду ОСОБА_2.

Згідно з п. 2 наказу № 189-ос від 24.07.15 «Про тимчасовий розподіл обов`язків між керівництвом виконавчої дирекції Фонду» встановлюється, що в разі відсутності директора виконавчої дирекції Фонду його обов`язки виконує один із заступників за наказом директора виконавчої дирекції Фонду.

На ОСОБА_4 покладено виконання обов`язків директора виконавчої дирекції Фонду відповідно до постанови Правління Фонду № 26 від 02.09.14 «Про звільнення директора виконавчої дирекції Фонду» та наказу № 407-к від 05.09.14 «Про виконання обов`язків директора Виконавчої дирекції Фонду».

Зазначеною постановою правління Фонду № 26 від 02.09.14 було звільнено директора виконавчої дирекції Фонду ОСОБА_3 за одноразове грубе порушення трудових обов`язків та доручено виконавчій дирекції Фонду належним чином оформити документи про звільнення ОСОБА_3 з посади директора виконавчої дирекції Фонду.

Лише через 13 місяців, у вересні 2015 року ОСОБА_3 подав до Голосіївського районного суду м. Києва позови про скасування постанови правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 26 від 02.09.14 про його звільнення та призначення в.о. директора.

Разом із копією позову про визнання протиправної та скасування постанови правління до виконавчої дирекції Фонду надійшли копії листків непрацездатності ОСОБА_3 за період з 04.07.14 по 14.02.15.

Наказом виконавчої дирекції Фонду № 256-ос від 02.10.15 ОСОБА_3 звільнено з 05.10.15. ОСОБА_3 був ознайомлений з наказом про звільнення, але поставити свій підпис про ознайомлення з наказом відмовився.

У процесі судового розгляду, відповідно до ухвали судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.09.15 було забезпечено позов шляхом призупинення дії постанови Правління Фонду в частині реалізації пункту постанови щодо звільнення ОСОБА_3 .

Зазначена ухвала була скасована відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25.11.15.

Використавши завідомо незаконну ухвалу суду ОСОБА_3 з`явився на роботі та застосовуючи психологічний вплив, незаконно заволодівши печатками, установчими документами та офіційними бланками Виконавчої дирекції Фонду, повернувся до виконання обов`язків директора та видав незаконний наказ №

У ЄДР, в графі - керівник, з 02.09.14 до 16.10.15 включно ОСОБА_4 була зазначена як керівник виконавчої дирекції Фонду.

Як стало відомо тільки вранці 19.10.15 ОСОБА_3 , використовуючи зазначену неправомірну ухвалу суду, без будь яких правових на те підстав, надав пакет документів до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району для зміни відомостей про керівника в ЄДР, державний реєстратор Подільського району Юрчина А.В. незаконно внесла зміни щодо відомостей про керівника виконавчої дирекції Фонду змінивши керівника ОСОБА_4 на ОСОБА_3 .

Після отримання ухвали Апеляційного суду м. Києва, працівниками виконавчої дирекції Фонду одразу були подані документи до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району для зміни відомостей про керівника на ОСОБА_4 .

Державним реєстратором Подільського району були видалені з бази ЄДР відомості щодо ОСОБА_3 , як керівника виконавчої дирекції Фонду, та внесена законно призначена на ОСОБА_4 .

З огляду на вищевикладене, легітимним керівником з 02.09.2014 по теперішній час є ОСОБА_4 , яка законно призначена постановою Правління Фонду № 26, тому покладення виконання обов`язків директора на заступника директора виконавчої дирекції Фонду ОСОБА_2. на період своєї відпустки є законним.

Таким чином, наказ № 364-к про звільнення ОСОБА_1 підписаний ОСОБА_2 правомірно, оскільки він на той час був правомірно наділений відповідними адміністративно-господарськими повноваженнями. Позивач був ознайомлений з наказом про звільнення, проте, підпис ставити відмовився, про що було складено відповідний акт.

Відповідачем було повністю дотримано порядок звільнення за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, який передбачений чинним законодавством та виплачено позивачу вихідну допомогу у розмірі 51764 грн. 58 коп.

До того ж, позивач неналежним чином обґрунтовує заявлений розмір позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Крім того, на виконання Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності розпочав процедуру реорганізації шляхом злиття Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Виконавчою дирекцією Фонду призначено Комісію з реорганізації Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та ліквідаційну комісію Виконавчої дирекції Фонду та визначено Голову комісії та її персональний склад, про що видані відповідні накази та 17.12.15 внесені зміни до ЄДР щодо припинення виконавчої дирекції Фонду та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

До того ж, додатково вказав, що 16.02.21 припинено виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

У виконавчій дирекції Фонду соціального страхування України двічі відбулося скорочення чисельності та штату працівників.

Відповідно до наказу виконавчій дирекції Фонду від 01.08.18 № 348-од «Про зміни у структурі виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» посада заступника начальника управління - начальника відділу інженерно-технічного забезпечення управління господарської забезпечення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,, яку обіймав позивач відсутня, а також відсутній відділ та управління.

Посилаючись на зазначені обставини, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 05.04.21 було замінено первісного відповідача на належного - Фонд соціального страхування України.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що відповідно до наказу в.о. директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_2 від 26.10.15 № 364-к ОСОБА_1 звільнено з роботи з посади заступника начальника управління-начальника відділу інженерно-технічного забезпечення управління господарського забезпечення виконавчої дирекції Фонду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (а.с. 32 т. 1).

ОСОБА_1 з зазначеним наказом був ознайомлений, однак від підпису про його ознайомлення відмовився, про що було складено акт від 26.10.16 (а.с . 33 т. 1).

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначає єдину підставу позову - це відсутність у в.о. директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_2 повноважень на підпис наказу про його звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Заява про зміну предмету або підстав позову позивачем у порядку, визначеному ПЦК України, суду не надавалася.

Судом установлено, що згідно з наказом в.о. директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_4 від 16.10.15 № 610-в ОСОБА_4 , яка виконує обов`язки директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відбула у щорічну відпустку терміном на 19 календарних днів з 09.10.15 по 06.11.15 включно за робочий рік з 05.05.13 по 04.05.14 та покладено на період її відпустки виконання обов`язків директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на заступника директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_2 (а.с. 34 т. 1 ).

Згідно з постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 02.09.14 № 26 звільнено ОСОБА_3 з посади директора виконавчої Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, виконання обов`язків директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування покладено на заступника директора виконавчої Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_4 (а.с. 42 т. 1).

Відповідно до постанови правління в.о. першого заступника директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_5 від 05.09.14 № 407-к відповідно до постанови правління Фонду від 02.09.14 № 26 виконання обов`язків директора виконавчої дирекції Фонду покладено на заступника директора ОСОБА_4 з 02.09.14 (а.с. 43 т. 1).

Згідно з наказом в.о. директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_4 від 02.10.15 № 256-а звільнено ОСОБА_3 з 05.10.15 згідно з п. 5 ст. 40 КЗпП України (а.с. 44 т. 1).

Відповідно до ухвали судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.09.15 заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково, зупинено виконання постанови правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 02.09.14 № 26 в частині звільнення директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_3 до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування постанови правління Фонду № 26 від 02.09.14 (а.с. 45-46 т. 1).

Згідно з ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.11.15 скасовано ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.09.15 та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову (а.с. 48-49 т. 1).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 17.12.15 керівником (виконуючою обов`язки директора) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати з 02.09.14 є ОСОБА_4 , ОСОБА_2 з 26.11.15 - підписант, голова комісії з припинення або ліквідатор (а.с. 54-65 т. 1).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як установлено судом, на момент підписання наказу про звільнення ОСОБА_1 від 26.10.15 № 364-к в.о. директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_2 діяв на підставі наказу в.о. директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_4 від 16.10.15 № 610-в ОСОБА_4 , яка на період своєї відпустки (з 09.10.15 по 06.11.15) поклала обов`язки виконання обов`язків директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на заступника директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на ОСОБА_2 .

Відповідно до наказу в.о. директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_4 від 24.07.15 № 189-а затверджено розподіл обов`язків між керівництвом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Установлено, що в разі відсутності директора виконавчої дирекції Фонду його обов`язки виконує один із заступників за наказом директора виконавчої дирекції Фонду. Встановлено таку взаємозаміну на період тимчасової відсутності: ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - ОСОБА_2 (а.с. 35 т. 1 ).

Згідно з тимчасовим розподілом обов`язків між в.о. директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування тимчасової втрати працездатності, в.о. першого заступника та заступника директора, затвердженого наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 24.07.15 № 189-а в.о. директора виконавчої дирекції Фонду ОСОБА_4., зокрема, видає накази про покладення обов`язків директора виконавчої дирекції Фонду (а.с. 35-41 т. 1).

Крім того, до повноважень в.о. директора виконавчої дирекції Фонду віднесено прийняття та звільнення з роботи працівників дирекції, директорів виконавчих дирекцій відділень Фонду.

Таким чином, на момент звільнення позивача з роботи ОСОБА_2 , на підставі зазначених вище внутрішніх документів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової працездатності виконував обов`язки в.о. директора виконавчої дирекції Фонду та за своїми повноваженнями мав право звільняти працівників дирекції Фонду.

Доказів того, що наказ від 16.10.15 № 610-в на момент підписання наказу про звільнення позивача з роботи - 26.10.15, був скасований, позивачем суду не надано.

Виходячи з вищевикладеного, правових підстав для задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування наказу від 26.10.15 № 364-К та поновлення ОСОБА_1 на роботі немає.

Не підлягає задоволенню і позов в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про поновлення на роботі, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач зазначав, що раптове звільнення з роботи призвело до моральних стражданнях, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя.

Оскільки суду не надано доказів того, що діями відповідача були порушені законні права позивача, що призвело до його моральних страждань, то підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди немає.

Керуючись ст. 237-1 КЗпП України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Фонду соціального страхування України (04070, м. Київ, вул. Боричів Тік, 28, ) про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук