КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 759/196/22
провадження № 22-ц/824/1765/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року в складі судді Сенька М. Ф.,

встановив:

30.12.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування позову зазначила, що у період шлюбу з відповідачем у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року шлюб розірвано.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2017 року (справа №761/6933/17) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 28 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказувала, що аліментів, які сплачує відповідач, недостатньо для забезпечення їх дитини, оскільки їй на даний час сімнадцять з половиною років і вона потребує значних коштів задля забезпечення повноцінними продуктами харчування, одягом, саморозвитку.

Зазначала, що їй достеменно відомо, що крім основної роботи, відповідач має інше місце роботи, а також відкрив приватну фірму для надання медичних консультацій.

Відтак виникла необхідність стягнути аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 грн, які відповідач має можливість сплачувати.

Крім цього, наявна необхідність для стягнення додаткових витрат на утримання дитини у зв`язку з: навчанням доньки на першому курсі денної форми навчання в Київському університеті права Національної академії наук України; отриманням інформаційно-консультаційних послуг ФОП ОСОБА_4 , яка створювала дитині послуги шляхом надання теоретичної та практичної бази знань з обраного напрямку; оздоровленням дитини на морському узбережжі Албанії.

Враховуючи викладене, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та додаткові витрати на утримання доньки в розмірі 28 956 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2017 року, з 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) на 6 000 грн, що підлягають стягненню щомісячно, з дня подання позову 30.12.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 7 156 грн.

В задоволенні решти вимог позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зміни розміру аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволені вказаної позовної вимоги.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з грубим порушенням норм процесуального права, без врахуванням наданих відповідачем доказів та обставин, встановленими ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року та від 23 травня 2022 року (справа №761/6933/17).

Зазначив, що судове рішення про стягнення аліментів виконується ним в повному обсязі, заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Посилання суду першої інстанції на обставини, встановлені рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року в справі про поділ майна та визнання права власності є необґрунтованими, а висновок суду про те, що для придбання вказаного майна та його утримання сторони мали б мати сталі доходи у великих розмірах ґрунтується на припущеннях.

Також зазначив, що до 01.03.2022 він працював в КНП "Київська міська клінічна лікарня №2", КНП "Київського міського пологового будинку №1", ТОВ "МЕДІЧІ ГРУП". Після 01.03.2022 працює тільки в КНП "Київська міська клінічна лікарня №2", що підтверджують матеріали виконавчого провадження. Твердження суду про те, що відповідач має доходи, які явно перевищують доходи, з яких нараховуються аліменти на утримання дитини, не відповідають фактичним обставинам справи та наданим доказам.

Судом помилково не взято до уваги, що він добровільно сплачує аліменти на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі усної домовленості з її матір`ю.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки апеляційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено судом в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що у період з 07 серпня 1999 року по 01 жовтня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2017 року (справа №761/6933/17) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 28 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивачка посилалась на те, що неповнолітня дитина сторін потребує значних коштів для забезпечення повноцінними продуктами харчування, одягом, здійснення саморозвитку особистості. Сума аліментів, що стягуються з відповідачами за рішенням суду, є недостатньою. За своїм матеріальним становищем відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 6000 грн щомісячно на утримання дитини.

Ухвалюючи рішення про зміну розміру аліментів з 1/4 частини на 6 000 грн щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до розрахунку державного виконавця Подільського ВДВС у м. Києві за матеріалами виконавчого провадження №54870589/8, здійсненого на підставі звітів про здійснені відрахування та виплати аліментів з підприємств ТОВ "МЕДІЧІ ГРУП", КНП "КДЦ" Деснянського району м. Києва, Київського міського пологового будинку №1 та Київського міського пологового будинку №3, ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів немає, суми стягнень носять мінливий характер та в 2021 році в середньому становили 2 400 грн, що не відповідає мінімальним витратам на утримання 17 річної дівчини, яка навчається у вищому навчальному закладі.

З огляду на те, що з рішенням суду про поділ майна та визнання права власності вбачається, що сторони у шлюбі набули у власність дві земельні ділянки, збудували двоповерховий садовий будинок з цокольним поверхом, придбали коштовне медичне обладнання, у кожного з них в користуванні перебували автомобілі іноземного виробництва, у відповідача була частка в статутному капіталі товариства, що спеціалізується на наданні медичних послуг, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що сторони мали б мати сталі доходи у великих розмірах для його придбання.

Відповідач не спростував доводи позивача про те, що він працює на посаді заступника головного лікаря в КНП "Київська міська клінічна лікарня №2" Опіковий центр та займається приватною медичною практикою, а також не довів, що він добровільно сплачує аліменти на утримання своєї малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказані обставини свідчить, що відповідач має доходи, які явно перевищують доходи, з яких нараховуються аліменти на утримання дитини.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6 -143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що матеріальне становище ОСОБА_2 значно покращилось, або його витрати, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, перевищили десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Та обставина, що в період перебування у шлюбі, до ухвалення в червні 2017 року судового рішення про стягнення аліментів, сторонами набувалось у власність майно, яке було предметом поділу в справі №761/8710/15-ц, не свідчить про покращення майнового становища відповідача, а тому правового значення для вирішення даної справи не має.

За відсутності доказів значного покращення матеріального становища відповідача, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Збільшення витрат на утримання дитини не може слугувати підставою для збільшення розміру аліментів.

У випадку наявності у відповідача декількох місць роботи, існування інших джерел доходу, позивачка не позбавлена можливості вирішення питання щодо стягнення аліментів з усіх видів заробітку (доходу) боржника на підставі вже існуючого судового рішення.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення в оскаржуваній частині та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини сторони не оскаржують, а тому воно не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року в частині зміни розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки на 6 000 грн скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк