ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1531/23 Справа № 242/3822/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №242/3822/19 за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню, заінтересована особа ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року, постановлену у складі судді Хацько Н.О., -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року до Селидівського міського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Бойко Олексій Ігорович , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович, ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначено, що 27 грудня 2019 року Селидівським міським судом Донецької області ухвалено рішення у цивільній справі № 242/3822/19, яким задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 , стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором позики в розмірі 2 164 373,50 грн. Крім того, даним рішенням з відповідачів на користь позивача стягнуто грошові кошти в розмірі 106 415,00 грн., та судові витрати по 10 334,08 грн. з кожного.

Зазначає, що на виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у справі № 242/3822/19 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Резніковим О.Г. відкрито виконавче провадження № 61554806, в рамках якого на електронних торгах було реалізовано належний ОСОБА_1 автомобіль за 64 821,65 грн. Крім того, у рамках зазначеного виконавчого провадження з банківського рахунку ОСОБА_1 було здійснено стягнення грошових коштів в розмірі 96,89 грн.

Таким чином, заявник зазначив, що з урахуванням винагороди приватного виконавця, що становить 10% від стягнутої ним суми, стягувач ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №611554806 грошові кошти в загальному розмірі 55 509,71 грн.

В подальшому 07 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Резніковим О.Г. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження №61554806 в зв`язку із поновленням ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції строку на апеляційне оскарження.

Постановою приватного виконавця Резнікова О.Г. від 03 вересня 2020 року зазначене виконавче провадження передано приватному виконавцю Чепурному В.М.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурного В.М. від 03 вересня 2020 року виконавче провадження № 61554806 прийнято до провадження.

Постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 2 164 373,50 грн. та 106 415 грн. скасовано. У цій частині ухвалено нове рішення, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 04 січня 2009 року в розмір 720 029,15 грн. Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від 01 лютого 2010 року на суму 4 500 та 28 000 доларів США.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного суду від 08 квітня 2021 року визнано неправомірним бездіяльність приватного виконавця Чепурного В. М. щодо невиконання вимог п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні №61554806, останнього зобов`язано закінчити зазначене виконавче провадження з проведенням необхідних дій.

08 лютого 2021 року Селидівським міським судом Донецької області на виконання постанови Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року видано виконавчий лист №242/3822/19 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ОСОБА_2 в сумі 720 029,15 грн.

15 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Чепурним В.М. винесено постанову ВП №61554806 про закінчення зазначеного виконавчого провадження.

10 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим Михайлом Олександровичем на підставі виконавчого листа від 08 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження №64455797.

Відтак, оскільки грошові кошти в сумі 55 509,71 грн. отримані стягувачем від ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження № 61554806 в порядку примусового виконання згодом скасованого рішення, то ці грошові кошти підлягають поверненню ОСОБА_1 як безпідставно набуті.

Крім того, на підставі судових рішень, які набрали законної сили, у ОСОБА_2 виникли безспірні грошові зобов`язання зі сплати ОСОБА_1 судових витрат на загальну суму 88 314,73 грн.

Так, постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 6 793,13 грн.

Крім того, додатковою постановою Донецького апеляційного суду від 21 січня 2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто витрати, пов`язані із правничою допомогою адвоката, у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції , в розмірі 67 114,10 грн.

Крім того, постановою Донецького апеляційного суду від 18 червня 2020 року у справі № 242/3831/19 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 14 407,50 грн.

За таких обстави, заявник вважає, що ОСОБА_2 є кредитором, а ОСОБА_1 - боржником за грошовим зобов`язанням в розмірі 720 029,15 грн. за виконавчим листом № 242/3882/19, виданим 08 лютого 2021 року Селидівським міським судом Донецької області, й водночас ОСОБА_1 є кредитором, а ОСОБА_2 є боржником щодо сплати судового збору та витрат на правничу допомогу, на загальну суму 143 824,44 грн.

Зазначені зобов`язання є однорідними та зустрічними, строк виконання яких настав.

Оскільки станом на 27 вересня 2021 року ОСОБА_2 не сплатив ОСОБА_1 заборгованість в сумі 143 824,44 грн., ОСОБА_1 27 вересня 2021 року надіслала ОСОБА_2 рекомендованим поштовим відправленням заяву про зарахування зазначених вище зустрічних однорідних вимог, яку ОСОБА_2 отримав 30 вересня 2021 року.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд визнати виконавчий лист № 242/3822/19, виданий 08 лютого 2021 року Селидівським міським судом Донецької області таким, що частково не підлягає виконанню на суму 143 824,44 грн. в зв`язку із припиненням обов`язку боржника в зв`язку із зарахуванням зустрічних вимог.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року у цивільній справі №233/4354/14-ц заяву ОСОБА_1 задоволено частково, визнано виконавчий лист №242/3822/19, виданий 08 лютого 2021 року Селидівським міським судом Донецької області на виконання постанови Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року таким, що частково не підлягає виконанню на суму на суму 88 314 грн. 73 коп. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просила ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року скасувати в частині відмови задоволенні вимог в частині визнання виконавчого листа № 242/3822/19, виданого 08 лютого 2021 року Селидівським міським судом Донецької області на виконання постанови Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року таким, що частково не підлягає виконанню на суму 55 509 гривень 71 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким заяву задовольнити.

В обґрунтування зазначила, що заява сторони щодо спірності вимог, які погашені (припинені) зарахуванням, або з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення. Щодо зустрічного зарахування суми грошових коштів 55 509,71 грн., то за інформацією, надано приватним виконавцем Чепурним В.М., в рамках виконавчого провадження № 61554806 стягнуто грошові кошти в загальному розмірі 96,89 грн., що надійшли 19.03.2020 року, та 61580,57 грн., що надійшли 07.05.2020 року. Зазначені кошти були розподілені таким чином: 7 000,00 грн. - повернення ОСОБА_2 авансового внеску; 5 458,06 грн. - винагорода приватного виконавця Резнікова О.Г.; 49122,51 грн. - перераховані на користь ОСОБА_2 .

Наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджуються ті обставини, що в порядку примусового виконання, скасованого постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року рішення Селидівського міського суду Донецької області у справі №242/3822/19 від 27 грудня 2019 року, за рахунок стягнутих з боржника грошових коштів стягувач ОСОБА_2 за платіжним дорученням №63,64 отримав усього 56122,51 грн. Тобто у стягувача з 26.11.2020 року виникло безспірне грошове зобов`язання в розмірі 56122,51 грн. з повернення ОСОБА_1 безпідставно отриманих грошових коштів. У своїй заяві ОСОБА_1 зараховує частину зазначених вимог у сумі 55509,71 грн. У судовому засіданні представник ОСОБА_2 визнав отримання ним 49122,51 грн., але не надав жодного доказу неотримання ним 7000 грн.

Представником ОСОБА_2 було подано заперечення проти доводів апеляційної скарги та клопотання про залишення скарги без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України.

В обґрунтування заяви представник зазначив, що 03 серпня 2022 року Броварським міськрайонним судом Київської області відкрито провадження у цивільній справі №361/2922/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова Олександра Григоровича, стосовно стягнення безпідставно отриманих коштів, трьох відсотків річних та інфляційних витрат. При поданні даного позову зазначено, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20.01.2022 року частково задоволено заяву представника ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого листа по справі №242/3822/19 таким, що не підлягає виконанню на суму 143 824,44 грн. у зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних позовних вимог за заявою про зарахуванням зустрічних однорідних позовних вимог, що була адресована ОСОБА_2 . Вказаною ухвалою виконавчий лист у справі №242/3822/19 визнано таким, що не підлягає виконанню на суму 88 314,73 грн. В задоволенні вимог на суму у розмірі 55 509,71 грн. відмовлено, з огляду на те, що вказана сума не може вважатися такою, що підлягає зустрічному зарахуванню. Таким чином предметом спору по справі №361/2922/22 яка знаходиться в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області, є розмір заборгованості 55 509,71 грн, яка на думку позивача виникла у ОСОБА_2 перед ним ( ОСОБА_1 ) внаслідок безпідставного набуття ОСОБА_2 грошових коштів у виконавчому провадженні №61554806.

В судовому засіданні апеляційного суду, яке проводилось в режимі відео конференції, представник заявника адвокат Бойко О.Г. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Воротиленко О.С. в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи, викладені в своїх запереченнях на апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт просить скасувати ухвалу суду лише у частині відмови у визнанні виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню, на суму 55509,71 грн. Таким чином, у іншій частині судове рішення не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2019 року Селидівським міським судом Донецької області ухвалено рішення у цивільній справі №242/3822/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості. За результатом розгляду даної справи позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 стягнуто в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики в сумі 2 164 373,50 грн., 106 415,00 грн., а також з кожного відповідача судові витрати по 10 334,08 грн.

05 березня 2020 року ОСОБА_2 отримав виконавчі листи на виконання зазначеного рішення, що підтверджується відповідною розпискою, яка є в матеріалах справи.

13 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Резніковим О.Г. відкрито виконавець провадження № 61554806 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за виконавчим листом № 242/3822/19, виданим 05 березня 2020 року.

За інформацією, що міститься в копії протоколу електронних торгів, 23 квітня 2020 року в рамках зазначеного виконавчого провадження, відбулася реалізація автомобіля марки ROVER, модель 216, 1995 року випуску, за 64 821,65 грн.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 01 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 27 грудня 2019 року у цивільній справі №242/3822/19 повернуто заявнику.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Резнікова О.Г. виконавче провадження №61554806 зупинено.

03 вересня 2020 року виконавче провадження №61554806 з виконання виконавчого листа №242/3822/19, виданого 05 березня 2020 року прийнято приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Чепурним В.М.

Постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року рішення Селидівського міського суду від 27 грудня 2019 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договорами позики, а також судових витрат скасовано, в цій частині ухвалено нове рішення. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за договором позики від 04 січня 2009 року в розмірі 720 029,15 грн. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики від 01 лютого 2010 року на суму 4500 та 28000 доларів США відмовлено. З ОСОБА_2 стягнено на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 6 793,13 грн.

Додатковою постановою Донецького апеляційного суду від 21 січня 2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто витрати на правничу допомогу адвоката в зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 67 114,10 грн.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22 січня 2021 року, яку постановою Донецького апеляційного суду від 08 квітня 2021 року залишено без змін, визнано неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Чепурного Віталія Миколайовича щодо невиконання вимог п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні №61554806, відкритого 13 березня 2020 року про примусове виконання виконавчого листа №242/3822/19, виданого Селидівським міським судом Донецької області 05 березня 2020 року. Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Чепурного В.М. закінчити зазначене виконавче провадження, а також виконати інші дії, пов`язані із закінченням виконавчого провадження.

08 лютого 2021 року представник ОСОБА_2 - адвокат Воротиленко О.С. отримав виконавчий лист у справі №242/3822/19.

10 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №242/3822/19, виданого Селидівським міським судом Донецької області 08 лютого 2021 року.

15 квітня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Чепурного В.М. виконавче провадження №61554806 з виконання виконавчого листа №242/3822/19, виданого 05 березня 2020 року, закінчено.

Постановою Верховного Суду від 07 червня 2021 року постанову Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року залишено без змін.

20 серпня 2021 року Селидівським міським судом Донецької області направлено на адресу Бойка Олексія Ігоровича два виконавчих листа на виконання постанови Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року.

27 вересня 2021 року ОСОБА_1 направлено на адресу ОСОБА_2 заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, яку отримано ОСОБА_2 30 вересня 2021 року.

В своїй заяві заявник посилається на те, що в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №242/3822/19, яке було відкрито 13 березня 2020 року, з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_2 суму грошових коштів в розмірі 55 509,71 грн., та після скасування рішення судом апеляційної інстанції, дане виконавче провадження було закінчено. Тому заявник вважає, що грошові кошти, стягнуті в рамках даного виконавчого провадження, набуті ОСОБА_2 безпідставно та підлягають поверненню.

Частково відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи позицію заявника про те, що безпідставно набуті кошти є сумою з урахуванням авансового внеску, що не узгоджується з позицією стягувача, який зазначає, що на його рахунок була стягнута сума в розмірі 49 122,51 грн., суд приходить до висновку, що сума, зазначена в заяві про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню, не є безспірною, оскільки наявні розбіжності щодо розміру зобов`язання, в зв`язку із чим в задоволенні вимоги щодо зустрічного зарахування даної суми слід відмовити.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із статтею 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, виконавчий документ може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припиненням зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до статті 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними, тобто вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб.

Зарахування можливе при наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав.

Водночас, ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань.

Отже, за правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги це - одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін, згідно з вимогами статті 601 ЦК України, однак, якщо ця угода суперечить вимогам чинного законодавства та інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, то сторона має право звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав з позовом до суду про визнання її недійсною з урахуванням частини першої, пункту 2 частини другої статті 16 ЦК України та статті 20 Господарського кодексу України.

Вбачається, що розпорядженням приватного виконавця Резнікова О.Г. №61554806 від 07 травня 2020 року грошові кошти у сумі 96,89 грн., що надійшли 19.03.2020 року, кошти у розмірі 61580,57 грн., що надійшли 07.05.2020 року, на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документу №242/3822/19, виданого 05.03.2020 року, необхідно перерахувати 5458,06 грн. на користь приватного виконавця Резнікова О.Г., 49122,51 грн. на користь ОСОБА_2 , 7000 грн. - стягувачу ОСОБА_2 як повернення авансового внеску.

Відповідно до копії платіжного доручення №64 від 07 травня 2020 року, згідно якого ОСОБА_7 перерахував ОСОБА_2 49122,51 грн., як стягнуті з боржника кошти за ВП №62021731.

Крім того, у матеріалах справи міститься платіжне доручення №63 від 07 травня 2020 року, за яким ОСОБА_7 перерахував ОСОБА_2 грошову суму стягнутих з боржника коштів на повернення авансового внеску. Інші реквізити є нечитабельними у зв`язку з поганою якістю копії платіжного доручення.

Таким чином, вбачається. що квитанцією підтверджено повернення ОСОБА_2 суми у 49122,51 грн., однак у виконавчому провадженні ВП62021731, а не спірному ВП №61554806. Сума повернення у 7000 грн. не підтверджена належними доказами. При цьому представник ОСОБА_2 , у судовому засіданні суду першої інстанції заперечував проти задоволення заяви

У постановах Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі №910/11116/19, від 16 вересня 2021 року у справі №824/254/19 зазначено, що безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог.

Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором. За дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним. Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог. Наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника. Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

За таких обставин апеляційний суд зазначає, що вимога про зарахування 55509,71 грн. не є безспірною, між сторонами наявні суперечності щодо розміру сум, що підлягають зарахуванню, крім того, надані заявником докази також не можуть бути достатнім свідченням безспірності цих вимог, з огляду на розбіжності, у них зазначені.

Щодо клопотання ОСОБА_8 про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без розгляду апеляційний суд зазначає наступне.

За п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вбачається, що у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа № 361/2922/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова Олександра Григоровича стосовно стягнення безпідставно отриманих коштів, трьох відсотків річних та інфляційних витрат. У позові ОСОБА_1 посилається на ст.ст.625, 1212 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що у даній справі заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 подано не у позовному провадженні, а у порядку статті 432 ЦПК України. Отже, заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (по даній справі) та її позов у справі № 361/2922/22 мають різне правове обґрунтування, різні правові та процесуальні підстави, різний суб`єктний склад та перелік вимог, що унеможливлює залишення апеляційної скарги без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Отже, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції щодо того, що правові підстави для задоволення заяви про визнання виконавчого листа, який не підлягає виконанню. у розмірі 55509,71 грн., відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат по даній справі немає немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 01 березня 2023 року.

Головуючий суддя: О.В.Агєєв