РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року

м. Рівне

Справа № 564/2063/22

Провадження № 22-ц/4815/386/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 30 грудня 2022 року (ухвалене у складі судді Грипіч Л.А., повний текст рішення суду виготовлено 30.12.2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини на час навчання, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини на час навчання.

Позов мотивований тим, що вона з ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Донька ОСОБА_4 навчається у Національному університеті "Львівська політехніка" на денній формі навчання, є студенткою другого курсу факультету "Журналістика". Навчання платне і його вартість становить 32000 грн на рік.

Вказує, що дитина у зв`язку із навчанням проживає у гуртожитку, за який також потрібно платити 800 грн щомісячно, потребує грошей на одяг, харчування, оплату телефонного та інтернет зв`язку, придбання канцтоварів та підручників. Усі витрати на дочку вона несе сама.

Просить стягувати з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 4000 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 30 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини на час навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2022 року та до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору за подання позовної заяви.

Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи передбачену ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України рівність обов`язків батьків щодо дітей та встановлений прожитковий мінімум на працездатну особу, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн, який співмірний із половиною прожиткового мінімуму на працездатну особу і такий розмір аліментів не буде надто обтяжливим для відповідача.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що вартість навчання доньки становить 32000 грн на рік, а вартість проживання в гуртожитку складає 800 грн на місяць.

Окрім того, щомісячно вона несе витрати на харчування доньки, забезпечення її одягом та засобів для навчання.

Згідно інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області у власності ОСОБА_2 перебувають чотири легкові автомобілі та причіп, один з автомобілів придбано в червні 2022 року.

Вказане підтверджує спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання.

Просила суд скасувати рішення суду, в частині аліментів, що підлягають до стягнення та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000 грн щомісячно, починаючи з 18.10.2022 року та до закінчення навчання, а також витрати на правову допомогу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сторони по справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 13.08.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис про народження №1670.

ОСОБА_3 є студенткою другого курсу денної форми навчання (навчання за кошти фізичних осіб) Інституту права, психології та інноваційної освіти Національного університету "Львівська політехніка". Закінчує навчання у червні 2025 року, що підтверджується довідкою Національного університету "Львівська політехніка" від 11.08.2022 року №326/22.

Як вбачається із копії квитанції від 21 грудня 2022 року, що долучена ОСОБА_1 до апеляційної скарги, ОСОБА_3 сплатила 15030 грн вартість навчання за І півріччя (а.с. 37).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами за період з першого кварталу 2020 року по четвертий квартал 2021 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав дохід у 2020 році у вигляді заробітної плати в ТзОВ "СРТ-Промліс" в сумі 9761,90 грн та 29000 грн поворотної фінансової допомоги, у 2021 році заробітну плату у загальному розмірі 3300 грн.

Із наданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Рівненській області (Філія ГСЦ МВС) інформації від 06.12.2022 року № 31/3502-17-2022 вбачається, що станом на 05.12.2022 за ОСОБА_2 упродовж 2020-2021 років були зареєстровані такі транспортні засоби: транспортний засіб ЗИЛ 131, 1989 року випуску, дата реєстрації 14.12.2005; транспортний засіб ГКБ 8551 (причіп), 1991 року випуску, дата реєстрації 31.10.2007; транспортний засіб Mazda 3, 2008 року випуску, дата реєстрації 19.04.2008; транспортний засіб УРАЛ 5557, 1991 року випуску, дата реєстрації 26.02.2009; транспортний засіб Land Rover Range Rover, 2004 року випуску, дата реєстрації 09.06.2022 року (а.с. 20-21).

Також із наданої сервісним центром інформації вбачається, що протягом 2020-2021 років за ОСОБА_2 були зареєстровані та перереєстровані такі транспортні засоби: 12.07.2006 зареєстровано транспортний засіб ЗИЛ 131, 1986 року випуску, 06.06.2020 на підставі договору купівлі-продажу перереєстровано на ОСОБА_6 ; 27.02.2007 зареєстровано транспортний засіб УРАЛ 5557, 1991 року випуску, 03.02.2022 на підставі договору купівлі-продажу перереєстровано на ОСОБА_7 .

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений судом першої інстанції про відкриття провадження у справі та отримав копію позовної заяви, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 17).

Проте заперечень щодо позовних вимог, доказів неспроможності сплачувати аліменти, у заявленому позивачкою розмірі, ОСОБА_2 до суду не подано.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 до апеляційного суду не подано також.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків їх забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 спроможний належним чином виконувати свій обов`язок забезпечувати дитину, яка продовжує навчання має дохід та рухоме майно: легкові та вантажні автомобілі з причіпом.

Доказів перебування на його утриманні інших осіб (дітей, непрацездатних батьків), наявності фінансових чи майнових зобов`язань (оренда житла, боргові зобов`язання, тощо), які б унеможливлювали сплату ним аліментів у заявленому позивачем розмірі, відповідачем не доведено, а судом не встановлено.

Позивачкою доведено наявність юридичних фактів для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, а саме: досягнення дочкою віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження нею навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливості надавати таку допомогу.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , місцевий суд правильно визначив обставини справи, однак не правильно визначив розмір аліментів, що підлягають до стягнення.

Враховуючи, що річна вартість навчання доньки ОСОБА_4 складає 30060 грн (2505 грн вартість навчання на місяць), а розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи у 2023 році складає 2684 грн, мінімальна щомісячна сума витрат на навчання та проживання доньки становитиме 5189 грн (без урахування витрат на проживання в гуртожитку, які не доведено позивачкою).

З урахуванням викладеного, до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, у розмірі 3000 грн щомісячно, що відповідатиме вимогам розумності, справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Окрім того, на користь ОСОБА_1 підлягають до стягнення витрати на правову допомогу, пропорційно розміру задоволених вимог, у розмірі 2250 грн.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

ОСОБА_1 на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надала договір про надання правової допомоги від 20.01.2023 року, акт виконаних робіт від 27.01.2023 року та квитанцію до прибуткового касового ордера від 27.01.2023 року.

Оскільки позивачкою доведено розмір понесених судових витрат на правову допомогу, такі витрати підлягають до стягнення з відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що суд першої інстанції, правильно встановивши характер спірних відносин, що виникли між сторонами, не правильно визначив розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 , ухвалене ним рішення підлягає зміні, а розмір аліментів - збільшенню з 1500 грн до 3000 грн щомісячно, до закінчення донькою ОСОБА_4 навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 30 грудня 2022 року змінити, збільшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1500 грн до 3000 грн. щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2022 року та до закінчення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 2250 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1488,60 грн судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.