Справа № 699/1124/22
Номер провадження № 2/699/53/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Сміян А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

З позовної заяви вбачається, що між сторонами було укладено шлюб. Спільних дітей сторони не мають. Позивач зазначає, що сімейні стосунки припинені з серпня 2021 року через різні життєві інтереси та цілі. З того часу сторони живуть окремо та не ведуть спільного господарства. На даний час шлюб існує формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе.

У зв`язку з викладеним позивач просить розірвати шлюб між сторонами.

Ухвалою судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Гусарової В.В. від 14.09.2022 відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Відповідач, протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву не подала. При цьому 08.11.2023 звернулася до суду з заявою, за змістом якої позовні вимоги не визнає та просить направити запит щодо перебування позивача у лавах ЗСУ (а.с. 29).

На запит суду Управлінням персоналу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України листом від 07.12.2022 № 7564/6/1546 повідомлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу (а.с. 62).

У подальшому ухвалою суду від 19.12.2022 задоволено заяву головуючого судді Гусарової В.В. про її самовідвід від розгляду даної цивільної справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Літвінової Г.М. та ухвалою від 20.12.2022 прийнято її до провадження.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про підтримання позовних вимог, на розірванні шлюбу наполягала, просила строк на примирення не надавати та розглянути справу без участі сторони позивача, оскільки ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом.

Відповідач звернулася до суду з клопотанням про розгляд даної справи за наявними матеріалами без її участі. Клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням позивача в лавах ЗСУ - не подавала.

З огляду на вказане, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області 14.06.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 150. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , повторно виданим 10.08.2022. Після реєстрації шлюбу жінка змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

З позовної заяви вбачається, що неповнолітніх дітей у подружжя немає, між сторонами відсутні спори про поділ майна.

Відповідач проти розірвання шлюбу заперечень до суду не подала. Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони примиритися бажання не виявили. Ураховуючи викладене, суд уважає, що дана сім`я фактично розпалася, шлюб існує лише юридично.

Водночас, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 за контрактом проходить військову службу у Збройних Силах України (а.с. 74-76, 79-82).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначено, що особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні з 24.02.2022, після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». На даний час строк дії воєнного стану в Україні триває.

Тобто, відповідно до чинного законодавства, маються обумовлені в законодавстві підстави для зупинення розгляду справи.

Однак, за позицією Верховного Суду, яка є обовязковою для застосування, зупинення провадження по справі це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2021 у справі № 11-398сап20). Тобто ідея інституту зупинення судового провадження пов`язана не з самими обставинами, наявність яких обумовлює прийняття рішення про зупинення, а з тим, що вони створюють об`єктивні перешкоди в здійсненні судового розгляду.

Більше того, саме такого підходу стосовно підстав зупинення судового провадження дотримується й Велика Палата Верховного Суду. Зокрема про це свідчить її рішення, в якому в ході аналізу ч. 1 ст. 236 КАСУ, котра сформульована з використанням тих же слів «суд зупиняє» (що й ч. 1 ст. 251 ЦПК України), колегія суддів зазначила: (1) зупинення провадження по справі є тимчасовою перервою в провадженні, викликаною наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд; (2) для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи (ухвала від 20.05.2021 у справі № 11-398сап20).

В даному випадку в справі бере участь представник позивача, який має всі можливості для захисту інтересів позивача у передбачений законом спосіб, та який позов підтримав, на розірванні шлюбу наполягає. При цьому окремо слід зважити на те, щро на час пред`явлення позову позивач уже перебував у складі Збройних Сил України і не мав жодних перешкод щодо реалізації його права на доступ до правосуддя.

Крім того, вирішуючи вказане питання, суд звертає увагу на позовні вимоги позивача (а саме розірвання шлюбу), на які розповсюджується скорочений строк розгляду справи, так як вказана категорія справ віднесена до справ, які можуть розглядатись у спрощеному провадженні, у тому числі взагалі без виклику сторін.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини суду слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 21 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

При цьому, суд ураховує позицію сторони позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, просить не надавати строк на примирення (тобто не зупиняти провадження по справі), а також позицію відповідача, яка проти розірвання шлюбу не заперечувала, про зупинення провадження у справі не клопотала.

З огляду на всі вищевказані обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення розгляду справи, оскільки перешкод для її розгляду не існує.

Застосування норми п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України у даному випадку свідчитиме про занадто формальний підхід суду, а також буде проявом дискримінації щодо позивача у його праві на судовий захист, оскільки він фактично буде примушений до шлюбу, що є порушенням конвенційного права на приватне життя, передбачене ст. 8 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, в силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12.06.2014 зазначено «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона ….і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З урахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, тому шлюб слід розірвати.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 76 81, 128, 141, 178-180, 191, 193, 247, 251, 253, 258, 259, 263-265, 279, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110-112, 114, 115 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 14.06.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області (актовий запис № 150) між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвати.

Шлюб уважати розірваним з моменту набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса зареєстрованого місця перебування: АДРЕСА_2 , інші дані суду не відомі.

Повний текст складено 06.03.2023.

СуддяЛітвінова Г.М.