Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6076/21 Головуючий у 1-й інст. Шульга О.М.
Категорія 53 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/6076/21 за позовом адвоката Крейдіна Сергія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія», про стягнення шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 травня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Шульги О.М. у м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року адвокат Крейдін С.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 113 040,71 грн матеріальної шкоди, 3000 грн витрат по евакуації транспортного засобу, 5000 грн витрат на правничу допомогу, 1160,4 грн судового збору та 3500 грн витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження, а всього 125 701,11 грн.

Позов мотивував тим, що 04.04.2021 о 15 годині 15 хвилин на 153 кілометрі автодороги Київ-Ковель-Ягодин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушивши вимоги Правил дорожнього руху України, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Nissan Qashgai+2», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який є власником вказаного автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) автомобіль ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження.

Вину у вчиненні ДТП ОСОБА_2 визнав повністю, вказавши, що саме він здійснив наїзд на автомобіль позивача. Оскільки водій автомобіля «Citroen» ОСОБА_2 обставин вчинення ДТП не заперечував, вину свою визнав, жоден з учасників ДТП тілесних ушкоджень не отримав, обоє водіїв перебували в тверезому стані, він та ОСОБА_2 скористались правом на складання Європротоколу, відповідно до вимог чинного законодавства.

У той же час, діями ОСОБА_2 , який є винуватцем у вчиненні ДТП, ОСОБА_1 було завдано майнову шкоду у розмірі 163 040,71 грн, що підтверджується висновком автотоварознавчої експертизи №476 від 02.06.2021. Також він поніс витрати в розмірі 3000 грн по евакуації пошкодженого автомобіля з місця ДТП до дому.

Цивільна відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія». Страховою компанією було виплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 50 000 грн, що стверджується випискою з банківського рахунку.

До теперішнього часу ОСОБА_1 не отримав від ОСОБА_2 ніяких коштів на відшкодування матеріальної шкоди, не дивлячись на його неодноразові звернення до нього та прохання урегулювати це питання в позасудовому порядку (направлялось звернення про досудове врегулювання спору що підтверджується квитанцією про поштове відправлення з описом вкладень). Тому змушений звернутися до суду для відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в повному обсязі.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 травня 2022 року позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки розгляд справи проведено без його участі. Він був позбавлений можливості надати свої пояснення по суті спору, крім того наведене рішення не відповідає принципу законності та обґрунтованості так як ухвалене без повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі неналежних та надуманих доказах.

Зазначає, що дійсно, 04.04.2021 о 15 годині 15 хвилин на 153 кілометрі автодороги Київ-Ковель-Ягодин мало місце ДТП. Так як, ніхто із учасників ДТП тілесних ушкоджень не отримав, а на місці пригоди за допомогою фахівців було оцінено задану шкоду у розмірі менше ніж 50 000 грн, що повинно було бути покрито страховим відшкодуванням по даному випадку, то ними було вирішено скласти на місці Європротокол щодо ДТП. У подальшому страховою компанією було сплачено позивачу страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 50 000 грн, в зв`язку з чим він вважав, що і в ОСОБА_1 відсутні будь-які претензії. Зазначає, що якби шкода явно перевищувала 50 000 грн, то вони б не скористались правом на складання Європротоколу, а всю страхову виплату здійснила б страхова компанія.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 ІVI (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Його цивільна відповідальність була застрахована у ПрАТ «УПСК», страховий поліс АР/8295054, який діяв на момент ДТП. Позивач не звертався до страховика та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, в розмірі всієї суми збитку, а відразу пред`явив вимогу до нього. Тобто, встановивши перевищення суми збитків заявленим під час ДТП, позивач перш за все мав звернутися до страховика за врегулюванням правовідносин в межах страхових лімітів передбачених договором страхування, а саме 130 000 грн, тому позов був передчасним.

Стверджує, що матеріали справи не містять, а ОСОБА_1 , не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів завдання відповідачем всіх пошкоджень автомобілю, який перебував у користуванні позивача, зазначених у дослідженні експерта про вартість (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №476 від 02.06.2021.

Суд першої інстанції помилково визнав встановленими, зокрема обсягу завданих автомобілю позивача пошкоджень, зокрема пошкодження геометрії кузова та інші ушкодження, за умови попереднього узгодження ними суми збитків межами страхового відшкодування. Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Кравчук В.І. підтримав доводи апеляційної скарги, подав заяву про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі і направлення справи для розгляду за підсудністю до Олевського районного суду Житомирської області.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що ухвалою судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 січня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду. При цьому, в ухвалі зазначено, що спір підсудний Коростенському міськрайонному суду Житомирської області.

Проте, поза увагою суду залишилось наступне.

Статтею 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У частині 6 статті 28 ЦПК України зазначено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Відповідно до частини 16 статті 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Спірні правовідносини у даній справі виникли між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , у яких мова не йде про місце заподіяння шкоди. Фактично позивач порушує питання про відшкодування йому матеріальної шкоди, яка, як він вважає, була завдана йому безпосередньо ОСОБА_2 .

Отже, звернення з даним позовом не пов`язане із відшкодуванням шкоди за місцем заподіяння шкоди, відтак відсутні підстави стверджувати про те, що розгляд цих позовних вимог можливо здійснювати за правилами альтернативної підсудності, закріпленими у частині 6 статті 28 ЦПК України.

Таким чином, позов мав бути поданий за правилами, передбаченими частиною 1 статті 27 ЦПК України за місцем проживання відповідача.

Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області від 08.12.2021 ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: Житомирська область, Олевський район, с. Млинище (а.с.61).

На цю територію поширюється юрисдикція Олевського районного суду Житомирської області.

Статтею 378 ЦПК України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції ( підсудності).

Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Встановлено, що відповідач не приймав участі при розгляді справи в суді першої інстанції і був позбавлений можливості подати заяву про непідсудність справи.

Таким чином, колегія суддів вважає переконливими доводи апеляційної скарги щодо необхідності скасування рішення і направлення справи на розгляд Олевського районного суду Житомирської області за встановленою підсудністю у відповідності до положень ч.1 ст. 378 ЦПК України.

Приймаючи до уваги, що спір остаточно не вирішений, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 374, 378, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 травня 2022 року скасувати і направити справу для розгляду до Олевського районного суду Житомирської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 23 лютого 2023 року.