Номер провадження: 22-ц/813/2940/23
Справа № 496/1187/20
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2023 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 496/1187/20

Номер провадження: 22-ц/813/2940/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Власенко С.І.,

учасники справи:

- позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс»,

- відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Пендюри Л.О. 28 січня 2022 року, повний текст рішення складений 28 січня 2022 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути ОСОБА_1 заборгованість в сумі 22 394,07 доларів США. та судовий збір.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі - ТОВ «Консалт Солюшенс») обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до Договору «Автопакет» №05/03/2007/840-К/119 від 20 березня 2007 р. (далі Кредитний договір) ПАТ «КБ «Надра» (далі Банк) надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в сумі - 13 643,00 долара США. Відповідно до положень зазначеного Кредитного договору, відповідачка зобов`язалася повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки у встановлені договором строки.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором ОСОБА_1 передала в заставу транспортний засіб (надалі - Предмет застави), а саме - автомобіль марки Chevrolet, модель Aveo SF69Y, рік випуску 2007, колір синій, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно з пунктом 1.1.2 Кредитного договору Позичальник зобов`язався використовувати кредит на зазначені в договорі цілі та у відповідності до пункту 4.3 Кредитного договору забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів у встановлені договором терміни. Терміни та порядок сплати кредиту та процентів встановлені пунктами 2.2.1 та 2.2.2 Кредитного договору, згідно з якими Відповідачка зобов`язалася кожного місяця сплачувати встановлені мінімальні суми по погашенню кредиту. Відповідно до пункту 4.2.3 Кредитного договору, кредит, наданий Банком, також забезпечується всім належним Позичальнику майном і коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, установленому законодавством України.

Однак, встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит відповідачкою не дотримуються, у зв`язку з чим виникла заборгованість у вищевказаному розмірі.

05.02.2020 року на електронному аукціоні позивачем було придбано кредитний портфель права вимоги за вказаним кредитним договором до ОСОБА_1 (а. с. 1 - 2 зворотна сторона).

Позиція сторін в суді першої інстанції

Від адвоката Попова Володимира Борисовича, діючого від імені ОСОБА_1 , надійшли пояснення на позов, які за своєю суттю є відзивом на позов.

У поясненнях/відзиві на позов адвокат Попов Володимир Борисович вказує на те, що: 1) виконаний банком розрахунок заборгованості не є належним доказом обґрунтованості позовних вимог; 2) у провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходилась цивільна справа № 496/1478/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором «Автопакет» №05/03/2007/840-К/119 від 20.03.2007 року, який був залишений без розгляду у зв`язку із погашенням боргу. Після постановлення ухвали суду ОСОБА_1 не зберегла квитанції про сплату заборгованості; 3) договором визначено строк позовної давності, а саме - 10 років. Розрахунок заборгованості складено - 04.02.2013 року, позов прийнято до провадження 12.05.2020 року. Тобто до 12.05.2010 року заборгованість по щомісячним платежам та по відсоткам відповідачка не повинна сплачувати (а. с. 101 - 103).

У поясненних, які за своєю суттю є відповіддю на позов, представник ТОВ «Консалт Солюшен» вказує на те, що: 1) позов ПАТ «КБ «Надра» було залишено позов без розгляду виключно на виконання протоколу № 44 засідання Комітету по роботі з проблемною заборгованістю роздрібного бізнесу ПАТ «КБ «Надра» від 11.06.2013 року ПАТ «КБ «Надра», отримавши відшкодування за проведення претензійно-позовної роботи від відповідачки; 2) відповідачка не тільки не сплатила заборгованість по кредитному договору, а навпаки ухилилася від реструктуризації боргу, шляхом підписання додаткових угод (а. с. 110 - 112).

Крім того, у поясненних представник ТОВ «Консалт Солюшен» вказує на те, що строк позовної давності перервався 19.03.2020 року, оскільки саме 19.03.2020 року позовна заява була направлена до суду засобами поштового зв`язку, а вимоги, що виникли після 19.03.2010 року, є такими, що охоплені строками позовної давності (а. с. 143 - 147).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 28 січня 2022 року задоволено частково вищевказану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» заборгованість за Договором «Автопакет» № 05/03/2007/840-К/119 від 20 березня 2007 року в загальному розмірі - 12 626,63 долара США, яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту - 11 462,89 долара США; - заборгованість по відсоткам - 1 163,74 долара США. Також стягнуто судовий збір у розмірі 5 253,39 грн..

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» звернулося до Біляївського районного суду Одеської області з позовною заявою шляхом її направлення засобами поштового зв`язку - 19 березня 2020 року.

Згідно частини 2 статті 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до частини 6 статті 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Згідно частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що не підлягають задоволенню суми періодичних платежів, строк сплати за якими виник до 19 березня 2010 року, не підлягають задоволенню нараховані відсотки за період до 18.03.2010 року у зв`язку із спливом строку позовної давності.

З врахуванням застосування наслідків спливу позовної давності суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині заборгованості, що виникла в період - з 19.03.2010 року до 03.02.2013 року, у загальному розмірі - 12 626,63 долара США, а саме: - за тілом кредиту у розмірі - 11 462,89 долара США; - за відсотками у розмірі - 1 163,74 долара США.

Суд першої інстанції вважав можливим стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором саме в доларах США, оскільки обов`язок по поверненню грошових коштів був саме в доларах США. Курс долара США станом на день ухвалення рішення 28.01.2022 року складав 28, 99 грн. за 1 долар США (а. с. 151 - 160).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 січня 2022 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що 1) суд першої інстанції безпідставно відмовив у клопотанні про призначення експерти у справі, оскільки вказана експертиза була необхідна для з`ясування розміру фактичної заборгованості; 2) розрахунок заборгованості складено - 04.02.2013 року, позов прийнято до провадження - 12.05.2020 року. Таким чином, до 12.05.2010 року заборгованість по щомісячним платежам та відсоткам відповідачка не повинна сплачувати (а. с. 168 - 171).

Позиція інших учасників в суді апеляційної інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» не скористалось правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.04.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 січня 2022 року було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.10.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 січня 2022 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.10.2022 року призначено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 січня 2022 року до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.03.2023 року задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

09.03.2023 року від адвоката Єштокіної Ю.В., діючої від імені ОСОБА_1 , надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідачки зазначає, що підтримує апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

В судовому засіданні, яке здійснювалось за допомогою відеоконференцзв`язку, адвокат Жилко Е.О., діючий від імені ТОВ «Консалт Солюшенс», заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

20 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір «Автопакет» № 05/03/2007/840-К/119, за змістом пункту 1.1. якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (надалі по тексту «Кредит») у сумі 13 643 (тринадцять тисяч шістсот сорок три) доларів США на умовах, визначених цим Договором (а. с. 11 - 13).

Згідно пункту 1.1.2. договору «Автопакет» кредит було видано на придбання Автотранспортного засобу.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором ОСОБА_1 передала в заставу транспортний засіб (надалі - Предмет застави), а саме - автомобіль марки Chevrolet, модель Aveo SF69Y, рік випуску 2007, колір синій, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно пункту 1.1.3.1. договору «Автопакет» відсотки за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі - 14,5% на рік. Нарахування відсотків за користування Кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360). При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту.

Пунктом 2.2.1. договору «Автопакет» визначено, що позичальник повертає Кредит та сплачує Банку передбачені п. 1.1.3.1 цього Договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок Visa НОМЕР_2 у порядку, передбаченому п. 2.2.3. цього Договору, шляхом сплати мінімально необхідного платежу, розмір якого складає - 260 (двісті шістдесят) доларів США.

Відповідно до пункту 2.2.3. договору «Автопакет» Позичальник вносить чергові мінімальні платежі по Кредиту/Кредитній лінії, визначені у п. п. 2.2.1, 2.2.2. цього Договору, щомісячно до 18 числа поточного місяця, а Банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 20 числа поточного місяця. У випадку, коли позичальник до 18 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 20 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість Позичальника, Банк, починаючи з 21 числа поточного місяця, застосовує до Позичальника штрафні санкції, передбачені цим Договором. Якщо 18-е число є небанківським днем, то платіж необхідно внести в останній банківський день, який передує цій даті.

Згідно пункту 2.2.4. договору «Автопакет» якщо протягом дії цього Договору Позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімально платіж(і) та/чи інші платежі, то Банк приймає виконання Позичальником своїх зобов`язань по Договору в наступному порядку:

- прострочені відсотки за користуванням Кредитною лінією;

- прострочені відсотки за користування Кредитом;

- відсотки за користування Кредитною лінією;

- відсотки за користування кредитом;

- пені та штрафи;

- прострочена сума Кредитної лінії;

- прострочена сума Кредиту;

- сума Кредитної лінії;

- сума Кредиту.

За приписами пункту 2.2.5. договору «Автопакет» з метою виконання умови, передбаченої пунктом 2.2.4. цього Договору, Банк, при наявності несвоєчасного та/чи не в повному об`ємі виконання Позичальником своїх Зобов`язань щодо сплати мінімально необхідного платежу та/чи інших платежів, передбачених цим Договором, самостійно розподіляє грошові кошти, згідно черговості, передбаченої п. 2.2.4 цього Договору, або іншої черговості, встановленої на розсуд Банку.

Пунктом 4.3.3. договору «Автопакет» визначено, що позичальник зобов`язаний сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п. п. 2.2.1, 2.2.2 цього Договору.

Згідно пункту 4.3.4. договору «Автопакет» у випадку порушення виконання Зобов`язань, сплатити Банку штрафні санкції, визначені у цьому Договорі.

Відповідно пункту 4.3.5. договору «Автопакет» у випадках, визначених в цьому Договорі, протягом семи календарних днів з дня отримання вимоги Банку про дострокове повне виконання Зобов`язань, виконати Зобов`язання щодо повернення Кредиту/коштів, отриманих в рамках кредитної лінії, сплати нарахованих відсотків, інших платежів, передбачених цим Договором та можливих штрафних санкцій.

Пунктом 7.3. договору «Автопакет» сторони, керуючись ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, збільшили строк позовної давності до 10 (десяти) років.

Листом за вих. № 3470 від 29 грудня 2012 року, пред`явленим до органу поштового зв`язку 02 січня 2013 року, ПАТ «КБ «Надра» повідомив ОСОБА_1 про наявність у неї станом на 28.12.2012 року заборгованості за кредитним договором у розмірі - 15 030,72 долара США та вимагав погасити заборгованість на протязі 30 календарних днів. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 602 ОСОБА_1 отримала поштове відправлення з вимогою особисто - 05 січня 2013 року.

20 березня 2013 року ПАТ «КБ «Надра» сформувало розрахунок суми заборгованості по кредитному договору 05/03/2007/840-К/119 станом на 04 лютого 2013 року, за змістом якого ПАТ «КБ «Надра» визнаються ряд платежів, здійснених відповідачкою ОСОБА_1 .. Наведено порядок їх зарахування в рахунок погашення тіла та відсотків, здійснено розрахунок заборгованості по відсоткам за користування кредитом на залишок заборгованості за період - з 20.03.2007 року по 03.02.2013 року. Розрахунок в частині заборгованості пені та штрафу судом не розглядається, оскільки вимог про стягнення пені та штрафу не заявлялось.

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходилась цивільна справа № 496/1478/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором «Автопакет» №05/03/2007/840-К/119 від 20.03.2007 року.

11 червня 2013 року Комітет по роботі з проблемною заборгованістю роздрібного бізнесу ПАТ «КБ «Надра» прийняв рішення, оформлене протоколом № 44, за змістом пункту 3 якого вирішено провести реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № 05/03/2007/840-К/119 від 20.03.2007 року, шляхом укладення та підписання з позичальником додаткового договору. Серед іншого вирішено зупинити претензійно-позовну роботу, за умови відшкодування клієнтом затрат на проведення претензійно-позовної роботи в повному обсязі.

По цивільній справі № 496/1478/13-ц ПАТ «Комерційний банк «Надра» подало заяву за вих. № 3187 від 05.08.2013 року про залишення вищевказаного позову без розгляду з посиланнями на положення ч. 5 ст. 207 ЦПК України у зв`язку з погашенням заборгованості по кредитному договору №05/03/2007/840-К/119 від 20.03.2007 року перед ПАТ «КБ «Надра». Вказану заяву підписано представником ПАТ «КБ «Надра» О.С. Молчановою (виконавець Я.В. Задельська).

06 серпня 2013 року ухвалою Біляївського районного суду по цивільній справі № 496/1478/13-ц позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором «Автопакет» №05/03/2007/840-К/119 від 20.03.2007 року залишено без розгляду. Мотивувальна частина ухвали містить посилання на те, що 05 серпня 2013 року до суду надійшла заява від представника позивача про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із погашенням заборгованості по кредитному договору № 05/03/2007/840-К/119 від 20 березня 2007 року. Залишаючи вказаний позов без розгляду, суд керувався п. 5 ч. 1 ст. 207, ст. 209 ЦПК України, (в редакції діючій на той час), тобто позов було залишено без розгляду за заявою позивача.

05 лютого 2020 року було проведено електронний аукціон №UA-EA-2020-01-14-000012-b за лотом № GL2N79746 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 193 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» , що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-01-14-000012-b (а. с. 3).

26 лютого 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М., зареєстрований в реєстрі за № 99, за змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором (а. с. 4 - 5).

За змістом пункту 2 Договору за цим Договором, Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пені, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

TOB «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «Надра» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі - 1 586 197,84 грн. без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №35 від 13.02.2020 року (а. с. 8).

Відповідно до чого, за змістом пункту 31 Додатку № 1 до Договору № GL2N79746 про відступлення прав вимоги від 26.02.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого і до ОСОБА_1 за кредитним договором №05/03/2007/840-К/119 від 20 березня 2007 року (а. с. 6 - 7).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» звернулося до Біляївського районного суду Одеської області з позовною заявою шляхом її направлення засобами поштового зв`язку - 19 березня 2020 року.

По справі виникли правовідносини з кредитного договору.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у клопотанні про призначення експерти у справі, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Вирішуючи питання щодо призначення по справі судової економічної експертизи, суд також звертає увагу на те, що відповідно до ст. 105 ЦПК України, призначення експертизи є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦПК України експертиза призначається ухвалою суду, де зазначаються: підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

У відповідності до 2 постанови пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», неприпустимо призначати експертизу у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду.

Апеляційний суд враховує, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

В обґрунтування клопотання про призначення судової економічної експертизи представник відповідачки у суді першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_1 протягом 2013 - 2015 років частково здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором «Автопакет» № 05/03/2007/840-К/119 від 20.03.2007 року, укладеним між нею та ПАТ «КБ НАДРА». Однак документи зі сплати боргу вона загубила. Виходячи з чого, складений ПАТ «КБ НАДРА» 04.02.2013 року розрахунок її заборгованості не є вірним, адже вона частково погасила заборгованість за кредитним договором. Проте будь-яких доказів на підтвердження вказаних доводів представником відповідачки надано не було.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що стороною відповідачки не доведено необхідності проведення експертизи та не надано доказів невідповідності нарахування заборгованості умовам кредитного договору.

Щодо залишення позову Банку до ОСОБА_1 про стягнення без розгляду по іншій справі колегія суддів вважає зазначити наступне.

Встановлено, що в провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа № 496/1478/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором «Автопакет» №05/03/2007/840-К/119 від 20.03.2007 року.

11 червня 2013 року Комітет по роботі з проблемною заборгованістю роздрібного бізнесу ПАТ «КБ «Надра» прийняв рішення, оформлене протоколом № 44 за змістом пункту 3 якого вирішено провести реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № 05/03/2007/840-К/119 від 20.03.2007 року, шляхом укладення та підписання з позичальником додаткового договору. Серед іншого вирішено зупинити претензійно-позовну роботу, за умови відшкодування клієнтом затрат на проведення претензійно-позовної роботи в повному обсязі.

Під час розгляду цивільної справи № 496/1478/13-ц ПАТ «Комерційний банк «Надра» подало заяву за вих. № 3187 від 05.08.2013 року про залишення вищевказаного позову без розгляду з посиланнями на положення ч. 5 ст. 207 ЦПК України у зв`язку з погашенням заборгованості по кредитному договору №05/03/2007/840-К/119 від 20.03.2007 року перед ПАТ «КБ «Надра». Вказану заяву підписано представником ПАТ «КБ «Надра» О.С. Молчановою (виконавець Я.В. Задельська).

06 серпня 2013 року ухвалою Біляївського районного суду по цивільній справі № 496/1478/13-ц залишено без розгляду позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором «Автопакет» №05/03/2007/840-К/119 від 20.03.2007 року . Мотивувальна частина ухвали містить посилання на те, що 05 серпня 2013 року до суду надійшла заява від представника позивача про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із погашенням заборгованості по кредитному договору № 05/03/2007/840-К/119 від 20 березня 2007 року.

Залишаючи позов без розгляду, суд керувався п. 5 ч. 1 ст. 207, ст. 209 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали), тобто позов було залишено без розгляду за заявою сторони стягувача за наявності самого лиш твердження позивача про погашення заборгованості по кредитному договору №05/03/2007/840-К/119 від 20.03.2007 р. перед ПАТ «КБ «Надра», проте докази сплати такої заборгованості в ухвалі не зазначено.

Залишення позовної заяви без розгляду не свідчить про відсутність спору та не позбавляє сторону звернутись до суду з тими ж самими позовними вимогами.

Колегією суддів також прийнято до уваги протокол Комітету по роботі з проблемною заборгованістю роздрібного бізнесу ПАТ «КБ «Надра» № 44 від 11 червня 2013 року, за змістом пункту 3 якого умовою зупинення претензійно-позовної роботи було відшкодування клієнтом затрат на проведення претензійно-позовної роботи в повному обсязі. Проте заборгованість за кредитом не погашена.

Щодо доводів апелянта про не застосування строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступе.

Згідно ч. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

В пункті 7.3. договору «Автопакет» сторони, керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України, збільшили строк позовної давності до 10 (десяти) років.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно частини 1 статті 262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Положенням частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно частини 5 статті 267 Цивільного кодексу України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що договір «Автопакет» №05/03/2007/840-К/119 від 20.03.2007 року встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідачки повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачкою терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачкою обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» звернулося до Біляївського районного суду Одеської області з позовною заявою шляхом її направлення засобами поштового зв`язку - 19 березня 2020 року.

Згідно частини 2 статті 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до частини 6 статті 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Згідно частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що не підлягають стягненню суми періодичних платежів та відсотків, строк сплати за якими виник до 19 березня 2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 інших доводів не містить.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння апелянтом вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин, що не може бути підставою для скасування оскарженого судового рішення

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 14 березня 2023 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе