Справа № 159/4409/22
Провадження № 2/159/229/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

представників відповідача Ваврищука А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області про стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась із позовом до виконавчого комітету Ковельської міської ради про стягнення з відповідача 115 354 грн 51 коп., з яких:

- 13 546 грн 40 коп. різниці між сумою компенсації 70% граничної вартості житла, стягнутої на користь позивачки рішенням суду від 04.10.2022, і сумою компенсації 70% граничної вартості житла з урахуванням зростання опосередкованої вартості 1м2 загальної площі житла у Волинській області;

- 85 782 грн 52 коп. інфляційних втрат за прострочення виплати 70% граничної вартості житла у сумі 400 852 грн 90 коп. за період з листопада 2021 року по вересень 2022 року;

- 12 025 грн 59 коп. 3% річних за прострочення виплати 70% граничної вартості житла у сумі 400 852 грн 90 коп. за період з листопада 2021 року по вересень 2022 року;

- 4 000 грн матеріальних збитків, понесених на оплату правової допомоги.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів

1.1. Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області № 278 від 18.08.2016 позивача поновлено на квартирному обліку з 28.04.1983 року з правом першочергового отримання житла, а з 29.08.1986 року з правом на позачергове отримання житла, як дитину -сироту.

Розпорядження голови Волинської обласної державної адміністрації № 544 від 08.09.2021 щодо розподілу субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для забезпечення житлом дітей-сиріт в 2021 році ОСОБА_1 включено в списки на отримання грошової компенсації.

Рішенням № 393 від 12.10.2021 «Про виплату грошової компенсації особам з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» відповідач зобов`язав Управління соціального захисту населення виплатити грошову компенсацію 30% граничної вартості житла у сумі 165 988 грн 50 коп. Таку грошову компенсацію (30%) позивачу виплачено 28.12.2021 у сумі 171 794 грн 10 коп. з урахуванням підвищення опосередкованої вартості 1м2 загальної площі житла. Постановою Волинського апеляційного суду від 04.10.2022 зобов`язано Виконавчий комітет Ковельської міської ради Волинської області перерахувати ОСОБА_1 , яка перебуває на квартирному обліку як дитина-сирота, з правом позачергового отримання житла, з місцевого бюджету кошти в якості компенсації для придбання житла в розмірі 70 % граничної вартості житла в сумі 387 306 грн 50 коп.

Відповідач вказану суму перерахував позивачу 30.12.2022, однак без урахування підвищення опосередкованої вартості 1м2 загальної площі житла.

Таким чином, оскільки у відповідача наявний обов`язок виплатити позивачу 70% граничної вартості житла з урахуванням підвищення опосередкованої вартості 1м2 загальної площі, така сума становить 400 852 грн 90 коп., а отже недоплачена сума - 13 546 грн 40 коп., яку ОСОБА_1 просить стягнути в судовому порядку.

Також позивач нарахував 85 782 грн 52 коп. інфляційних втрат і 12 025 грн 59 коп. - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем у частині виплати 400 852 грн 90 коп. граничної вартості житла (із листопада 2021 року по вересень 2022 року включно).

Окрім того, ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача матеріальні збитки у сумі 4 000 грн, понесені позивачем на оплату юридичних послуг за оформлення позовної заяви.

1.2. У відзиві на позов виконавчий комітет Ковельської міської ради Волинської області позовних вимог про стягнення збитків не визнав, просив відмовити у їх задоволенні повністю. Позиція обґрунтована тим, що компенсація для придбання житла в розмірі 70% граничної вартості житла в сумі 387 306 грн 50 коп. належить до виплати ОСОБА_1 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 615 від 26.05.2021 «Деякі питання забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа житлом та підтримки малих групових будинків», а тому до цих правовідносин не можуть бути застосовані норми щодо відшкодування збитків у розумінні статті 22 ЦК України. Позивач вважає, 70% граничної вартості житла позивачці правомірно виплачена у грудні 2022 році на виконання судового рішення апеляційної інстанції.

2. Рух справи у суді.

Ухвалою від 04.11.2022 суд відкрив провадження у даній справі, розгляд якої постановив проводити за правилам спрощеного позовного провадження.

3. Заяви, клопотання учасників процесу

У письмовій заяві від 06.02.2023 представник позивача просив справу розглядати без її участі.

4. Фактичні обставини справи.

4.1. ОСОБА_1 , 1980 року народження, є інвалідом першої групи з дитинства та дитиною-сиротою, оскільки її мама - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку із смертю матері ОСОБА_1 , 1980 року народження, було виключено із списку черговості на отримання житлової площі (наказ №120 від 04.09.1986).

4.2.Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.04.2016 зобов`язано виконавчий комітет Ковельської міської ради поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 28.04.1983 на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов з правом першочергового отримання житла, а з 29.08.1986 - з правом на позачергове отримання житла, як дитину-сироту.

4.3.Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області № 278 від 18.08.2016 позивача поновлено на квартирному обліку з 28.04.1983 з правом першочергового отримання житла, а з 29.08.1986 - з правом на позачергове отримання житла, як дитину-сироту.

Перебуваючи на позачерговому квартирному обліку позивач житла не отримала.

4.4.Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2017, яке набрало законної сили 30.01.2018, зобов`язано виконавчий комітет Ковельської міської ради Волинської області надати ОСОБА_1 як дитині сироті та особі, яка користується правом позачергового отримання житла з 29.08.1986, благоустроєне жиле приміщення (житло) у м. Ковель Волинської області відповідно до статей 43, 46 ЖК України, норм житлової площі, встановлених санітарних і технічних вимог, а також її черговості у списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщеннях.

4.5.Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 393 від 12.10.2021 «Про виплату грошової компенсації з числа дітей-сиріт, позбавлених батьківського піклування» ОСОБА_1 призначено 30% грошової компенсації вартості житла у сумі 165 988 грн 50 коп.

4.6.Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 403 від 08.11.2021 «Про затвердження протоколу №3 від 02.11.2021…» проведено перерахунок призначень суми компенсації у тому числі ОСОБА_1 із урахуванням опосередкованої вартості 1м2 загальної площі житла в області, яка відповідно наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 230 від 10.09.2021 становить 13 967 грн (попередня розрахункова вартість 1 м2 становила - 13 495 грн); вирішено, що компенсація за належне позивачці житло (як особі з інвалідністю, старшій 35 років) становить 171 794 грн 10 коп. (41 кв.м х 13 967 грн х 30%).

Вказану суму позивачці перераховано 28.12.2021.

4.7.Постановою Волинського апеляційного суду від 04.10.2022 у справі № 159/6937/21 зобов`язано виконавчий комітет Ковельської міської ради Волинської області перерахувати на рахунок ОСОБА_1 , яка перебуває на квартирному обліку як дитина-сирота, з правом позачергового отримання житла, з місцевого бюджету кошти в якості компенсації для придбання житла в розмірі 70 % граничної вартості житла в сумі 387 306 грн 50 коп. (41 кв.м х 13 495 грн х 70%).

Вказану суму відповідач перерахував позивачу 30.12.2022; при цьому компенсація 70% вартості житла розрахована із застосуванням опосередкованої вартості 1м2 13 495 грн.

5. Застосовані норми права. Висновки та мотиви прийнятого рішення.

5.1.Згідно із частиною першою статті 25 Закону України «Про охорону дитинства», діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьківських прав, хвороби батьків чи інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави.

5.2.Стаття 47 Конституції України закріплює право на житло, передбачаючи, що громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

5.3.Процедура реалізації права на позачергове отримання житла особами із числа, що перебувають на обліку у зв`язку із наявністю статусу дітей-сиріт з інвалідністю, зокрема визначена на даний час Постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 26.05.2021 "Деякі питання забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа житлом та підтримки малих групових будинків".

Постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 26.05.2021 року затверджено, зокрема, Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на проектні, будівельно-ремонтні роботи, придбання житла та приміщень для розвитку сімейних та інших форм виховання, наближених до сімейних, підтримку малих групових будинків та забезпечення житлом дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа та Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання житлові приміщення для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа.

5.4.Відповідно до пункту 4 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання житлові приміщення для дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа виплата грошової компенсації на умовах співфінансування з державного, місцевих бюджетів та /або інших джерел, не заборонених законодавством, здійснюється залежно від віку особи: для осіб старше 35 років - 30 відсотків граничної вартості житла компенсується з державного бюджету, у 2022 році та наступних роках грошова компенсація у розмірі граничної вартості житла здійснюється за рахунок місцевих бюджетів. Решта відсотків сплачується за рахунок місцевих бюджетів та /або інших джерел, не заборонених законодавством.

5.5.Право позивачки на отримання з місцевого бюджету 70% граничної суми компенсації за житло захищене у судовому порядку (справа № 159/6937/21) за її позовом, з яким вона звернулась у листопаді 2021 року (постановою Волинського апеляційного суду від 04.10.2022 встановлено існування обов`язку виконкому Ковельської міської ради виплатити таку компенсацію).

5.6.Наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 230 від 10.09.2021 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» затверджено показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, розраховані станом на 01.07.2021; визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства розвитку громад та територій України № 119 від 20.05.2021 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України». Так, вартість 1 м2 житла у Волинській області становить 13 967 грн.

5.7.Представник відповідача у відзиві та під час судового розгляду у судовому засіданні не навів заперечень з приводу необхідності перерахунку 70 % граничної вартості житла із застосуванням опосередкованої вартості 1м2 - 13 967 грн.

5.8.Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

5.9.Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

5.10.Таким чином, обов`язок по доказуванню позовних вимог і обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, покладається на нього; обов`язок по запереченню позовних вимог і обставин, на які відповідач посилається в обґрунтування своєї позиції, покладається на останнього.

5.11. Керуючись наведеним, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення з відповідача 13 546 грн 40 коп. різниці між сумою компенсації 70% граничної вартості житла, присудженої на користь позивачки рішенням суду від 04.10.2022, і сумою компенсації 70% граничної вартості житла з урахуванням зростання опосередкованої вартості 1м2 загальної площі житла у Волинській області ((41кв.м х 13 967 грн) х 70% 387 306 грн 50 коп. = 13 546 грн 40 коп.).

5.12. Щодо позовних вимог у частині стягнення індексу інфляції, трьох процентів річних

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК).

5.13.За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц.

5.14.Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

5.15. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18Т відступаючи від висновку Верховного суду України, зокрема викладеного у постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

5.16.Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17).

5.17.Постановою Волинського апеляційного суд від 04.10.2022 у справі № 159/6937/21 захищено право ОСОБА_1 на отримання (стягнення) 70% граничної вартості житла у сумі 387 306 грн. 50 коп.

Захист права позивача на стягнення різниці (13 546 грн 40 коп.) компенсації 70% граничної вартості житла з урахуванням збільшеної опосередкованої вартості 1 м2 загальної площі житла є предметом даного судового розгляду.

Керуючись наведеним, враховуючи принцип диспозитивності та межі заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що на користь ОСОБА_1 за її вимогою підлягають стягненню інфляційні втрати і 3% річних від суми 387 306 грн. 50 коп. за весь час прострочення (із листопада 2021 року по вересень 2022 року).

Із урахуванням сукупного індексу інфляції за заявлений період прострочення 121,4%, сума інфляційних втрат становить 82 883 грн 59 коп.; три проценти річних 10 632 грн 35 коп., які підлягають стягненню, у задоволенні решти позовних вимог у цій частині суд відмовляє.

5.18.Також, суд відмовляє у вимозі про стягненні 4 000 грн витрат на правову допомогу, заявлену як понесені позивачем матеріальні збитки.

При цьому враховано правовий висновок, сформований у постанові Верховного суду від 01.06.2020 у справі № 910/12945/19: витрати, зокрема, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні. Аналогічну правову позицію закріплено у постановах Верховного Суду України від 20.05.2009 у справі № 6-3261св08, від 27.01.2010 у справі № 6-11633св09, від 03.02.2010 у справі № 6-15773св09.

5.19.У пункті 6.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 зазначено, що за висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 462/6473/16-ц за провадженням № 14-400 цс 18, пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц за провадженням № 14-447цс19, пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 489/5045/18 за провадженням № 14-191 цс 19).

Отже, витрати, пов`язані із наданням правової допомоги не є тотожними реальним збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не набувають відповідних ознак унаслідок нереалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку.

5.20. Також у даній справі суд звертає увагу сторони позивача, що витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від13.07.2022 № 496/3134/19).

Керуючись статтями 4, 12-13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 274, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області на користь ОСОБА_1 107 062 грн 34 коп. (сто сім тисяч шістдесят дві грн 34 коп.), з яких: 13 546 грн 40 коп. різниці між сумою компенсації 70% граничної вартості житла, стягнутої на користь позивачки рішенням суду від 04.10.2022, і сумою компенсації 70% граничної вартості житла з урахуванням зростання опосередкованої вартості 1м2 загальної площі житла у Волинській області; 82 883 грн 59 коп. інфляційних втрат; 10 632 грн 35 коп. - три проценти річних.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач виконавчий комітет Ковельської міської ради Волинської області, Волинська область. Місто Ковель. Вулиця Незалежності, 73, .

Повний текст судового рішення складено 28.02.2023.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА