№ провадження 2/495/335/2023
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви

"05" травня 2023 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Мельник Ю.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському Одеської області заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом Акціонерного товариства "Райфайзен Банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в особі законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_8 в особі законного представника ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення із зняттям з місця реєстрації,

представника відповідача в режимі відео конференції адвоката Калюжного Д.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Акціонерного товариства "Райфайзен Банк" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в особі законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_8 в особі законного представника ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення із зняттям з місця реєстрації.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі.

14.01.2022 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про закриття провадження у справі.

14.01.2022 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про закриття провадження у справі.

22 березня 2022 року від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження по справі.

22 березня 2022 року від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

Свої заяви та клопотання обґрунтовують тим, що 13 грудня 2011 року Білгород Дністровський міськрайонний суд по справі № 2-4254/11 ухвалив заочне рішення про стягнення в солідарному порядку к ОСОБА_2 та ОСОБА_9 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 014/79790/74/80668 від 29 серпня 2007 року на загальну суму у розмірі 45359, 59 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 360359, 27 грн.

Вказане судове рішення набрало законної сили.

28 вересня 2020 року Білгород Дністровський міськрайонний суд по справі № 495/2940/20 ухвалив рішення про закриття провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Вказане судове рішення набрало законної сили.

Із вищезазначеного випливає, що є такі, що набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому вони і звернулися до суду з вказаними заявами та клопотаннями.

Представник відповідача в судовому засіданні клопотання та заяви підтримав та наполягає на їх задоволені, зазначаючи, що предмет спору один, незважаючи на те, що позивачем залучені до справи інші відповідачі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, матеріали справи містять заяву про розгляд справи у відсутність та письмові пояснення щодо заяв про закриття провадження у справі, відповідно до яких представник позивача просить відмовити відповідачам у задоволені заяви про закриття провадження у справі.

Свою незгоду з заявами обґрунтовує тим, що 15 грудня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення із зняттям з місця реєстрації до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в особі законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_8 в особі законного представника ОСОБА_5 .

Таким чином, підстави для задоволення заяви про закриття провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відсутні, оскільки рішення від 13 грудня 2011 року по справі № 2-4254/11 та ухвала по справі № 495/2940/20 від 28 вересня 2020 року стосуються інших сторін, аніж в справі № 495/10237/21, а також предмети позовів та їх підстави відрізняються.

Вислухавши представника відповідача, оголосивши письмові пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вивчивши заяви, клопотання відповідачів про закриття провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Відповідно Постанови ВС у справі № 489/5754/20 провадження № 61-18204 св від 16 червня 2022 року, ВС зазначив наступне:

« Тлумачення змісту пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та, яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Відповідно до частини третьої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначила, що …[Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі (пункти 26, 27)].

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що …[необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору.

Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір].

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що …[предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу].

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19 (провадження № 61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20 (провадження № 61-12194св21), від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21 (провадження № 61-13906св21).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.»

Таким чином, суд погоджується з доводами представника позивача, викладеним у письмових пояснень, відповідно до яких, підстави для задоволення заяви про закриття провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відсутні, оскільки рішення від 13 грудня 2011 року по справі № 2-4254/11 та ухвала по справі № 495/2940/20 від 28 вересня 2020 року стосуються інших сторін, аніж в справі № 495/10237/21, а також предмети позовів та їх підстави відрізняються.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що склад учасників справи та предмет позовів відрізняються, суд вважає заяви відповідачів про закриття провадження у справі необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 189, 197, 198, 200, 255, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом Акціонерного товариства "Райфайзен Банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в особі законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_8 в особі законного представника ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення із зняттям з місця реєстрації відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, включається до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складений 10 травня 2023 року.

Суддя: