РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/24685/18

Провадження № 22-ц/4815/2/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Мороз А.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство Державний ощадний банк України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Голова правління АТ Ощадбанк Пишний Андрій Григорович

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Державний ощадний банк України - адвоката Поперецького О.В. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2021 року, ухвалене в складі судді Харечко С.П., повний текст рішення складено 22 березня 2021 року у справі №569/24685/18 ,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Голова правління АТ Ощадбанк Пишний Андрій Григорович про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що під час перебування у трудових відносинах, а саме 17.10.2018р., він подав заяву про надання йому відпустки по догляду за онукою до досягнення нею трирічного віку, однак 30 листопада 2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» видав наказ №1724-к про звільнення його з посади начальника філії - Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» за п.5 ч.1.ст.41 КЗпП України. Вважає, що таке звільнення є незаконним, здійснене з порушенням норм чинного трудового законодавства, оскільки довіреності на виконання управлінських функцій начальника філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» йому видано не було, тому він не може вважатись посадовою особою до якої може бути застосованао п.5 ст.41 КЗпП.

Також, зазначає, що підлягає стягненню заробітна плата за час вимушеного прогулу і покликаючись на неправомірні дії відповідача вважає, що йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 200000 грн. Крім того, вважає незаконною відмову ПАТ «Державний ощадний банк України» у наданні йому, як діду, відпустки по догляду за онукою по досягненню нею трирічного віку.

Просив суд про задоволення позову.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Голова правління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправними дії, визнання незаконною відмову та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано незаконним наказ Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 30 листопада 2018 року № 1724-к «про звільнення ОСОБА_1 та скасувати його.

Поновлено ОСОБА_1 з 30.11.2018р. на посаді начальника філії-Рівненського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Стягнуто з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 01.12.2018р. по 16.03.2021 року в розмір 464822 (чотириста шістдесят чотири вісімсот двадцять дві тисячі гривень) 55 копійок.

Визнано протиправними дії Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», щодо розгляду заяви ОСОБА_1 при вирішенні питання про надання йому відповідно до ст. 18 Закону України «Про відпустки та ст.179 КЗпП України відпустки по догляду за онукою ОСОБА_1 до досягнення нею трирічного віку, як діду, у зв`язку із виходом його дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на роботу, на повний робочий день.

Визнано незаконною відмову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» видати наказ про надання з 17.10.2018р. ОСОБА_1 відпустки по догляду за онукою до досягнення нею трирічного віку.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду розмірі 10 000 (десять тисяча гривень) 00 копійок.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та в частині щодо присудження виплати заробітної плати у межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто із Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» () в дохід держави судовий збір в сумі 4228.80 грн.

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства Державний ощадний банк України - адвокат Поперецький О.В. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також вважаючи, що рішення прийнято без повного та всебічного з`ясування обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просить суд оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що передумовою звільнення позивача з посади стало прийняття правлінням АТ «Ощадбанк» постанови №814 від 30.11.2018 «Про припинення повноважень ОСОБА_1 ». Вказане рішення правління є чинним. Позивачем не надано доказів порушення відповідачем процедури прийняття правлінням Банку рішення про припинення повноважень, та в подальшому на виконання цього рішення головою правління видано наказу про звільнення. Вказує, що позивач перебуваючи на посаді начальника філії відповідно до Статуту банку та положення про філії є посадовою особою яка наділена владними (управлінськими) повноваженнями до якої може бути застосовано пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України. Суд безпідставно не врахував правові позиції Великої Палати Верховного Суду з аналогічних правовідносин.

Крім того судом неправильно визначено розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, період вимушеного прогулу та неправильно обраховано розмір судового збору.

Покликається на непідсудність даного спору цивільному суду та вважає, що провадження у справі має бути закрито.

Вважає, що дії відповідача щодо відмови у наданні відпустки для догляду за онучкою є правомірними, оскільки ОСОБА_1 не надав роботодавцю усіх належних документів відповідно до вимог частини 3 ст. 20 Закону України «Про відпустки». Разом з тим, суд першої інстанції безпідставно зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача та не врахував, що на час постановлення судового рішення онучка досягла трьохрічного віку, що вказує на відсутність правової підстави для надання такої відпустки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду прийняте у відповідності до ст. 263 ЦПК України, є законним та обґрунтованим, а доводи викладені у апеляційній скарзі такими, що не заслуговують на увагу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Встановлено, що ОСОБА_3 працював у ПАТ „Державний ощадний банк України" на посаді начальника філії - Рівненського обласного управління АТ „Ощадбанк" з липня 1999 року.

Наказом № 300-к від 11 листопада 2013 року ОСОБА_3 звільнено з посади начальника філії - Рівненського обласного управління АТ „Ощадбанк" з 11 листопада 2013 року на підставі п. 3 ст 40 КЗпП України.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 08.04.2014 року, визнано незаконним наказ ПАТ «Державний ощадний банк України» від 11.11.2013 року №300-к «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено останнього на посаді начальника філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» з 11.11.2013 року та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу і моральну шкоду.

Згідно наказу № 365-к від 30.07.2015 року, виданого на підставі постанови правління ПАТ «Державний ощадний банк України» № 672 від 30.07.2015 року, ОСОБА_1 поновлений на посаді начальника філії - Рівненського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України" з 11 листопада 2013 року.

Наказом № 837-к від 21 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звільнений з посади начальника філії - Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» у зв`язку з припиненням повноважень на підставі п.5 ст.41 КУпАП.

Рішенням Рівненського міського суду від 16.10.2018р. у справі №569/15101/16-ц ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника філії - Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» з 25.10.2016р. Рішення набрало законної сили 18.02.2019 та є чинним.

21.11.2018р. на виконання рішення Рівненського міського суду від 16.10.2018 р. та постанови правління №777 від 21.11.2018р. відповідачем було видано наказ №1650-к від 21.11.2018р., яким поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника філії-Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» з 25.10.2016р. (т.1а.с.88-90). Із вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 30.11.2018.

30.11.2018р. правлінням ПАТ «Державний ощадний банк України» прийнято постанову №814 про припинення повноважень ОСОБА_1 на підставі п.35 Статуту АТ «Ощадбанк» та п.8.3 Положення про філію - Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» та звільнення ОСОБА_1 з посади начальника філії-Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» у зв`язку з припиненням повноважень, згідно п.5 ст.41 КЗпП України. (т.1 а.с.92)

В цей же ж день, 30.11.2018р. головою правлінням банку А.Г. видано наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника філії-Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» з 30.11.2018р. у зв`язку з припиненням повноважень, згідно п.5 ст.41 КЗпП України. Підстава: постанова правління АТ «Ощадбанк» від 30.11.2018 №814. (а.с.91 т.1).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Норму частини першої статті 41 КЗпП України доповнено пунктом 5 на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" від 13 травня 2014 року № 1255-VII, який набрав чинності 01 червня 2014 року. Метою його прийняття було покращення інвестиційного клімату шляхом надання інвесторам (власникам) підприємств права звільняти посадових осіб (керівників, членів виконавчих органів) без зазначення причин, а також узгодження в цьому контексті норм трудового та господарського законодавства. Як гарантію в таких випадках передбачено виплату працівникам вихідної допомоги в розмірі не менше, як шестимісячний середній заробіток (стаття 44 КЗпП України).

Одночасно зі змінами до частини першої статті 41 КЗпП України цим Законом було внесено зміни до частини третьої статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Вказаний Закон не містить жодних обмежень щодо спеціального кола суб`єктів.

Зазначене свідчить, що положення пункту 5 статті 41 КЗпП України регулюють припинення повноважень та звільнення посадових осіб виконавчих органів юридичної особи та посилення їх матеріальної відповідальності і відповідно не можуть бути застосовані для звільнення інших працівників юридичної особи, окрім працівників, які входять до її виконавчих органів.

Відповідно до п.32 статуту Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25. 02.2003р. №261 у редакції постанови КМУ від 27.12.2017р. №1039, структура управління Банком включає органи управління та контролю. Органами управління Банку є: наглядова рада Банку; правління Банку; органом контролю Банку є ревізійна комісія.

Відповідно до п. 9.2. Положення про філію «Рівненське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», затвердженого постановою правління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 19.10.2016 року № 827, начальник Управління діє на підставі цього Положення та довіреності, виданої Банком. Начальник Управління має право від імені банку вчиняти правочини та інші зобов`язання, в т.ч. укладати, підписувати, розривати, вносити зміни та доповнення до договорів(правочинів) на підставі довіреності, виданої Банком та/або делегованими головою правління Банку повноваженнями в іншому порядку.

Убачається, що наказом ПАТ «Державний ощадний банк України» № 304 від 27.08.2013 року скасована нотаріально посвідчена довіреність, видана начальнику філіі «Рівненське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Озімковському А. В. на виконання всіх повноважень із забезпечення поточної діяльності філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк». Довіреність на виконання всіх повноважень із забезпечення поточної діяльності філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» ПАТ «Державний ощадний банк України» видало заступнику начальнику філіі Прокопчуку Руслану Євгенійовичу.

Після поновлення, ОСОБА_1 на посаді начальника філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк», за рішеннями суду від 08.04.2014 року та від 16 жовтня 2018 року, АТ «Державний ощадний банк України» довіреності на здійснення повноважень керівника філії Озімковському А. В. не видало, а тому останній не мав права вчиняти будь-які організаційно-управлінські повноваження, як начальник філії.

Дані обставини встановленні судовими рішення які набрали законної сили, а тому не підлягають доказуванню.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в ОСОБА_1 на час винесення оскаржуваного наказу про звільнення були відсутні будь-які правові підстави для володіння, користування та розпорядження печатками, штампами, установчими документами та документами, що стосуються здійснення фінансово-господарської діяльності філії. Функціональні обов`язки начальника філії було покладено на заступника начальника, що достовірно встановлено судом.

Крім того, з моменту ознайомлення із наказом про поновлення на посаді на виконання рішенням суду від 16.10.2018 року та повторним звільненням позивача за п.5 ст.41 КЗпП України з 30.11.2018 року інтервал склав декілька годин, тобто позивач не міг виконувати функції керівника Управління, оскільки не був наділений необхідним обсягом повноважень на вчинення організаційно-розпорядчих дій.

Отже перебуваючи формально на посаді начальника філії декілька годин, позивач не був посадовою особою у розумінні пункту 5 статті 41 КЗпП України, у зв`язку з чим відповідач не мав права звільняти позивача як керівника структурного підрозділу товариства, оскільки в зміст цієї норми закладені певні особливості розірвання трудового договору з працівником, який є посадовою особою.

Визнавши наказ про звільнення позивача незаконним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач підлягає поновленню на роботі, оскільки він не є особою, з якою можна розірвати трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України.

Крім того, апеляційний суд погоджується із висновком суду щодо визнання протиправними дій відповідача визнання незаконною відмову АТ «Державний ощадний банк України» про надання з 17.10.2018 року ОСОБА_1 відпустки по догляду за онукою до досягнення нею трирічного віку. На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості вказівки суду у мотивувальній частині рішення суду щодо встановлення зобов`язання ПАТ «Державний ощадний банк України» повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.10.2018 року про надання відпустки по догляду за дитиною, до досягнення нею трьохрічного віку не заслуговують на увагу, оскільки такі позовні вимоги не заявлялись і судом не вирішувались.

На думку апеляційного суду, задоволення судом позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо незаконною відмови в наданні ОСОБА_1 відпустки по догляду за онукою до досягнення нею трирічного віку з 17 жовтня 2018 року є відновленням прав позивача, порушених з вини відповідача.

Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував характер, тривалість та обсяг спричинених моральних страждань внаслідок незаконного звільнення, вимушених змін в житті позивача, ступінь вини відповідача, протиправність діяння відповідача по незаконному звільненню позивача, наявність причинного зв`язку між шкодою і діями заподіювача і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення такої вимоги у розмірі 10000 тисяч гривень.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Посилання апелянта на пункт 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» є помилковим, оскільки викладені в ньому роз`яснення були зроблені з урахуванням вимог закону, зокрема частини третьої статті 117 КЗпП, яку виключено на підставі Закону України від 20 грудня 2005 року № 3248- IV «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» на що звертала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року в справі № 826/808/16.

Інші доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки не знайшли свого підтвердження і зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та до тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене відповідно до ч.13ст.141ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Державний ощадний банк України - адвоката Поперецького О.В. залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 березня 2023року

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.