У Х В А Л А

03 березня 2023 року м. Київ

Справа №365/460/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/4298/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Соколової В.В.

суддів: Нежури В.А., Поліщук Н.В.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Згурівського районного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Хижного Р.В. 08 лютого 2022 року у смт. Згурівка, повний текст рішення складений 11 лютого 2022 року, у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 08 лютого 2022 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , 05 серпня 2022 року ним на адресу Київського апеляційного суду поштою направлено апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 серпня 2022 року витребувано з Згурівського районного суду Київської області матеріали цивільної справи №365/460/21, які надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 26 січня 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 08 лютого 2022 року залишено без руху.

Зазначеною ухвалою вказані відповідачем причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду визнані неповажними, та зазначено, що йому необхідно вказати інші поважні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Згурівського районного суду Київської області від 08 лютого 2022 року, з наданням відповідних доказів.

Копію ухвали Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року супровідним листом направлено на вказану в апеляційній скарзі адресу відповідача.

На виконання вимог ухвали суду від 31 січня 2023 року, до Київського апеляційного суду 01 березня 2023 року відповідачем подана заява про усунення недоліків та заява про поновлення строків на апеляційне оскарження в якій він вказує на те, що ним був пропущений строк на апеляційне оскарження у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та важким емоційним та психологічним станом. Вказує, що надсилання апеляційної скарги альтернативними засобами зв`язку, а саме засобами поштового зв`язку або електронною поштою було неможливим з причин призупинення роботи поштових відділень АТ «Укрпошта» та значних перебоїв мобільного зв`язку, Інтернет з`єднання.

Також зазначає про те, що вказані раніше дати ознайомлення з оскаржуваним рішенням були орієнтовними та визначені адвокатом з його слів, тому могли бути помилковими.

Крім того, вказує, що через введення в країні воєнного стану він втратив основний заробіток, що спричинило скрутне матеріальне становище та унеможливило сплату судового збору.

Також вказує, що 02 березня 2022 року РСУ опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, зокрема, процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.

На підставі викладеного, просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Перевіривши доводи заяви та матеріали справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України передбачено, що, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Отже, процесуальним законом запроваджено оціночні параметри визначення обґрунтованості причин пропуску процесуального строку. При цьому, не існує іншого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з підготовкою звернення до суду тощо.

Положеннями ст. ст. 12,81 ЦПК України унормовано, зокрема, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В силу наведених вимог, особа, яка заявляє клопотання про поновлення встановленого законом процесуального строку повинна надати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов'язаний з об'єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Питання поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

До таких висновків дійшов, зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №140/13772/21.

Перш за все, наведеним відповідачем підставам пропуску строку на апеляційне оскарження, судом апеляційної інстанції вже була надана оцінка в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху від 31 січня 2023 року, зокрема, посиланням відповідача на введення в країні воєнного стану та його скрутного матеріального становища, що унеможливлювало сплату ним судового збору.

Посилання відповідача на те, що надсилання апеляційної скарги альтернативними засобами зв`язку, а саме засобами поштового зв`язку або електронною поштою було неможливим з причин призупинення роботи поштових відділень АТ «Укрпошта» та значних перебоїв мобільного зв`язку, Інтернет з`єднання, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки відділення АТ «Укрпошта», зокрема розташовані в Броварському районі, відновили свою роботу 14 квітня 2022 року, вказана інформація міститься на офіційному сайті АТ «Укрпошта». Доказів відсутності інтернет з'єднання протягом тривалого часу, відповідачем надано не було. До того ж, за загальновідомими даними проблеми з мобільним зв`язком та Інтернет з`єднанням розпочались з жовтня 2022 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач був обізнаний про розгляд справи в суді першої інстанції, зокрема, ним 07 лютого 2022 року до суду першої інстанції було надіслано клопотання про розгляд справи за його відсутності, а тому мав сам цікавитись ходом розгляду справи, зокрема наявністю чи відсутністю рішення суду. Також з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції копія повного тексту рішення направлялась відповідачу на всі відомі суду адреси, однак отримана відповідачем за жодною адресою не була.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у червні 2022 року звертався з апеляційною скаргою на рішення Згурівського районного суду Київської області від 08 лютого 2022 року, ухвалою Київського апеляційного суду від 04 липня 2022 року апеляційна скарга була залишена без руху з підстав нездійснення оплати судового збору, у визначений судом строк відповідач недоліків не усунув, тому ухвалою суду апеляційної інстанції від 25 липня 2022 року апеляційну скаргу було повернуто відповідачу.

При повторному зверненні з апеляційною скаргою відповідачем не надано доказів скрутного матеріального становища.

Однак, вказане свідчить, що станом на червень 2022 року відповідач був обізнаний про ухвалене рішення і його зміст та самостійно розпорядився процесуальними правами, так як не усунув недоліки, не звертався з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, доказів скрутного матеріального становища не надав. А отже розпорядився своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Посилання відповідача на те, що вказані раніше дати ознайомлення з оскаржуваним рішенням були орієнтовними та визначені адвокатом з його слів, тому могли бути помилковими, суд вважає безпідставними, оскільки і перша і друга апеляційні скарги подавались і підписані ОСОБА_1 особисто.

Таким чином, він самостійно розпорядився своїм правом на вчинення процесуальних дій, а тому в силу ч.4 ст. 12 ЦПК України самостійно несе ризики настання відповідних наслідків.

За таких обставин, вказані відповідачем в заяві причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду не можна визнати поважними.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» наголосив на тому, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. наприклад рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці також виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Диспозитивність (від лат. dispono - розпоряджаюся) - це надання особам, які беруть участь у справі, можливості вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд. Зміст принципу диспозитивності перш за все розкривається через положення хто хоче здійснити свої права, повинен сам потурбуватися про це. Вказані принципи надають кожному учаснику справи можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Таким чином, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, та Законом встановлений певний порядок участі осіб у судовому розгляді, який має бути ними додержаний.

А тому, виходячи з принципів, розумності, справедливості, рівності учасників судового розгляду, а також враховуючи принцип правової (юридичної) визначеності, викладені відповідачем в заяві обставини не можуть вважатися поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим виявлені в апеляційній скарзі і зазначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року недоліки скаржником не є усунутими.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в порядку п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, особі, яка подала апеляційну скаргу слід відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 08 лютого 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: В.А. Нежура

Н.В. Поліщук