Ухвала

Іменем України

02 березня 2023 року

м. Київ

справа № 501/2638/21

провадження № 61-2737ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду від 09 вересня 2021 року в складі судді: Смирнова В. В., та постанову Одеського апеляційного суду від 27 січня 2023 року в складі колегії суддів: Сегеди С. М., Гірняк Л. А., Цюри Т. В., у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про накладення арешту на майно та грошові кошти,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М. про накладення арешту на майно та грошові кошти.

Скарга мотивована тим, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11 вересня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 29 липня 2008 року у розмірі 877 965,62 грн, та судовий збір в розмірі 3 654,00 грн. Виконавче провадження № 55244981 перебувало на примусовому виконанні, однак стягнення не здійснювалось. ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_2 помер. Після смерті відкрилась спадщина, яка прийнята в розмірі 3/4 частини - дружиною померлого ОСОБА_1 та в розмірі 1/4 частини - матір`ю померлого - ОСОБА_3 .

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 06 листопада 2018 року за заявою головного державного виконавця Чорноморського міського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області замінено боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц, виданого 26 вересня 2017 року, на його правонаступників: ОСОБА_3 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині (1/4 частка спадщини - 219 941,4 грн зобов`язання перед кредиторами) та ОСОБА_1 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині (3/4 частини спадщини - 658 474,22 грн зобов`язання перед кредиторами).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М. у виконавчому провадженні № 55244981 виконавчий лист повернуто стягувачу (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») без виконання за заявою останнього. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М. від 13 липня 2021 року за заявою правонаступника попереднього стягувача - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» відкрито виконавче провадження № 66085027 про примусове виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц, виданого 26 вересня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у сумі 877 965,62 грн. Постановою приватного виконавця від 13 липня 2021 року та на підставі вищезгаданої ухвали Іллічівського міського суду від 06 липня 2018 року було замінено боржника ОСОБА_2 на його правонаступників: ОСОБА_3 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині (1/4 частки спадщини - 219 941,40 грн) та ОСОБА_1 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині (3/4 частки спадщини - 658 474, 22 грн).

Постановою приватного виконавця від 13 липня 2021 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 у межах звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафів, а всього в сумі 967 762,18 грн. Постановою приватного виконавця від 13 липня 2021 року накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 всіх видів валют та банківських металів, всього на суму 967 762,18 грн.

ОСОБА_1 просила:

визнати неправомірними постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича у виконавчому провадженні № 66085027: від 13 липня 2021 року про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 у межах звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафів -967 762,18 грн; від 13 липня 2021 року про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 всіх видів валют та банківських металів на суму 967 762,18 грн;

зобов`язати приватного виконавця Колечко Д. М. скасувати вказані постанови та поновити порушені права ОСОБА_1 .

Ухвалою Іллічівського міського суду від 09 вересня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що суд, дослідивши скаргу та долучені до неї документи, ознайомившись із копіями матеріалів виконавчого провадження, вважає, що вимоги скарги не підлягають до задоволення, оскільки приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М. в ході виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц від 26 вересня 2017 року, виданого Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ ОТП «Факторінг України» заборгованість за кредитним договором від 29 липня 2008 року у розмірі 877 965,62 грн були прийняті рішення та вчинені дії відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця і право скаржника при цьому порушене не було.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_4 залишено без задоволення, ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 09 вересня 2021 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що в ході виконання судового рішення, 13 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечком Д.М. було винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 у межах звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафів, а всього в сумі 967 762,18 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М. від 13 липня 2021 року накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 всіх видів валют та банківських металів, на суму 967 762,18 грн. ОСОБА_1 вважаючи зазначені постанови незаконними, змушена звернутись до суду зі скаргою. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М. від 26 серпня 2021 року в постанови вказаного приватного виконавця від 13 липня 2021 року «Про арешт майна боржника» та «Про арешт коштів боржника» внесено виправлення, та замість слів і цифр: «у межах суми звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафів - 967 762,18 грн» зазначено: «у межах суми звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 724 321,64 грн, у межах вартості спадкового майна» (а. с. 67-68, 70-71). Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. фактично виніс постанови про накладення арешту на майно і грошові кошти правонаступника ОСОБА_1 в межах вартості спадкового майна - 658 474,42 грн. та основної винагороди приватного виконавця у сумі 65 847,42 грн.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що вказані постанови приватним виконавцем винесені в межах повноважень та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим обгрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні скарги, оскільки скаржником не надано переконливих доказів протилежного та щодо порушення вимог закону в ході виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц, виданого 26 вересня 2017 року. Іллічівським міським судом Одеської області.

У лютому 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Іллічівського міського суду від 09 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 січня 2023 року, у якій просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі посилається на неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що при відмові в задоволені скарги суди ухилилися від будь якої оцінки аргументів щодо застосування статті 1282 ЦК України, обмежившись загальними посиланнями на недоведеність вимог скаржника. Відтак слід припустити, що суд фактично виходив з того, що частина друга статті 1282 ЦК України не виключає можливості звернення стягнення на інше майно спадкоємця, яке не входило до складу спадщини. Тому суди не правильно застосували норму частини другої статті 1282 ЦК, що мало своїм наслідком висновок про відсутність порушень з боку виконавця та ухвалення незаконного рішення. На цей час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми частини другої статті 1282 ЦК на стадії виконавчого провадження у відносинах правонаступництва. Верховний суд дійшов висновку, що в абзаці другому частини другої статті 1282 ЦК передбачається спеціальний, додатковий за своєю правовою природою, спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця, що не виключає можливість застосування альтернативних способів захисту інтересів кредитора, зокрема пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 06 листопада 2018 року за заявою головного державного виконавця Чорноморського міського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області замінено боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц, виданого 26 вересня 2017 року, на його правонаступників: ОСОБА_3 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині (1/4 частка спадщини - 219 941,4 грн зобов`язання перед кредиторами) та ОСОБА_1 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині (3/4 частини спадщини - 658 474,22 грн зобов`язання перед кредиторами).

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Постановою Одеського апеляційного суду від 02 липня 2019 року в справі № 501/2516/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 06 листопада 2018 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2019 року в справі № 501/2516/16-ц (провадження № 61-14351ск19) у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 06 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 02 липня 2019 року про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М. від 13 липня 2021 року за заявою правонаступника попереднього стягувача - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» відкрито виконавче провадження №66085027 про примусове виконання виконавчого листа № 501/2516/16-ц, виданого 26 вересня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у сумі 877 965,62 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М. від 13 липня 2021 року та на підставі вищезгаданої ухвали Іллічівського міського суду від 06.11.2018 року, здійснено заміну боржника ОСОБА_2 на його правонаступників: ОСОБА_3 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині - 1/4 частки спадщини - 219 941,40 грн, та ОСОБА_1 , зобов`язання якої відповідають її частці у спадщині - 3/4 частки спадщини - 658 474,22 грн.

Під час виконання судового рішення, 13 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечком Д. М. було винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 у межах звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафів, а всього в сумі 967 762,18 грн.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М. від 26 серпня 2021 року в постанови вказаного приватного виконавця від 13 липня 2021 року «Про арешт майна боржника» та «Про арешт коштів боржника» внесено виправлення, та замість слів і цифр: «у межах суми звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафів - 967 762,18 грн» зазначено: «у межах суми звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 724 321,64 грн, у межах вартості спадкового майна». Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М. фактично виніс постанови про накладення арешту на майно і грошові кошти правонаступника ОСОБА_1 в межах вартості спадкового майна - 658 474,42 грн. та основної винагороди приватного виконавця у сумі 65 847,42 грн.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина друга статті 451 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) зазначено, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина перша та третя статті 13 ЦПК України).

Суди встановили, що приватний виконавець при накладенні арешту діяв в межах повноважень і права ОСОБА_1 при цьому порушені не були.

За таких обставин, суди зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Посилання в касаційній скарзі на те, що суди не врахували аргументів щодо застосування статті 1282 ЦК України, обмежившись загальними посиланнями на недоведеність вимог колегія суддів відхиляє, оскільки ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 06 листопада 2018 року, яка набрала законної сили, вирішено питання про замінену боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа на його правонаступників та відповідні доводи не мають значення при оскарженні постанов приватного виконавця про накладення арешту.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду від 09 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 січня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про накладення арешту на майно та грошові кошти.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков