Справа № 195/67/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

01.03.2023 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Скрипченко Д.М., за участю секретаря судових засідань - Левкович Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2003 року позивач зі своєю сім`єю став проживати за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкала ОСОБА_2 , яка дозволила їм оселитися у будинку, бо вона часто виїжджала у іншу місцевість, а вони у цей період доглядали за садибою. За період їхнього спілкування та проживання за вказаною адресою, у них із ОСОБА_2 склались доброзичливі відносини, вони товаришували із нею, доглядали за будинком та земельною ділянкою, порались по господарству. Так члени його родини з дозволу ОСОБА_2 були зареєстровані у травні 2003 року за вказаною адресою та продовжили проживати у цьому будинку, користуючись домоволодінням та прибудинковою територією.

З травня 2003 року і по даний час позивач разом зі своєю сім`єю зареєстрований та проживаю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками виконкому Томаківської селищної ради (Чумаківський старостинський округ) від 13.12.2021р. №673/05-20,112/09-10,113/09-10 та актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 14.12.2021, складеного старостою Чумаківського старостинського округу Томаківської селищної ради Терпеловською В.А. та засвідченого підписами односельців (сусідів) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ).

Проте, кому належить на праві власності житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у якому позивач проживає з сім`єю із травня 2003 року на момент вселення в нього, йому достовірно відомо не було.

В зазначений житловий будинок позивач із сім`єю вселився у 2003 році та прийняв його у користування разом із присадибною земельною ділянкою та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, так як у них були добрі стосунки із ОСОБА_2 , при цьому офіційних договірних зобов`язань щодо володіння чи користування житловим будинком (оренди, зберігання, управління, тощо) між ним, членами його родини та ОСОБА_2 не укладалося. Факт добросовісного користування позивачем будинком, присадибною земельною ділянкою та для ведення ОСГ за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується вищезазначеним актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 14.12.2021, який свідчить про сплату ним земельного податку, оплату комунальних платежів, проведення поточних та капітальних ремонтів домоволодіння, благоустрій прибудинкової території.

Відповідно до інформаційної довідки, виданої КП «Нікопольське РБТІ» ДОР від 11.01.2022 року №3 власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 17.07.1996 р., виданого Чумаківською сільською радою Томаківського району на підставі рішення виконкому Томаківської районної ради від 05.07.1996р. № 321 та зареєстрованого Марганецьким МБТІ за № 2-93.

Разом з цим, у вищевказаному Свідоцтві, виданого на ім`я ОСОБА_2 адреса будинку вказана « АДРЕСА_3 ».

Відповідно до довідки виконкому Томаківської селищної ради від 13.12.2021р. вих.№ 674/05-20, на підставі запису погосподарських книг Чумаківської сільської ради, по АДРЕСА_1 або 54а не існувало. Тобто, зазначене свідчить, що нумерація будинку, що належав на праві власності ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , була зазначена у Свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок від 17.07.1996р., помилково.

Правовстановлюючий документ на домоволодіння (Свідоцтво) був отриманий позивачем у органах БТІ у 2020році на підставі його звернення.

Разом з цим, на підставі державного акта на право власності на землю серії ДП Тм №0030709 ОСОБА_2 належить на підставі рішення Чумаківської сільської ради від 27.10.1995р. № 54 земельна ділянка загальною площею 0,66га, зокрема 0,25га присадибна земельна ділянка та 0,40га для ведення особистого селянського господарства, якою позивач разом із сім`єю користується з 2003 року.

Так, позивачем була виготовлена на ім`я ОСОБА_2 технічна документація на вказані ділянки, що підтверджується: Витягом з ДЗК від 14.12.2022. № НВ-022 (кадастровий номер :04:001:0268 на площу 0,25га) та Витягом з ДЗК від 14.12.2022.№ НВ-022 (кадастровий номер :04:001:0270 на площу 0,40га).

Правовстановлюючі документи на землю (державний акт) був знайдений позивачем на горищі будинку, де він мешкає із сім`єю, у 2015 році.

Так, з 2003 року позивач разом із сім`єю мешкають у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , справно сплачують комунальні платежі, здійснюють поточні ремонти, облаштовують та окультурюють територію, користуються земельними ділянками загальною площею 0,65га.

На сьогоднішній день позивач (в його особі його сім`я) продовжує проживати у даному житловому будинку та користуватися присадибною земельною ділянкою та ділянкою для ведення ОСГ. Відкрито, не приховуючи факту знаходження майна у його володінні, добросовісно та безперервно (більше десяти років) володіє та користується житловим будинком, підтримує його у належному стані, постійно проводить поточні та капітальний ремонти, оплачує відповідні комунальні послуги та користується земельними ділянками, вправно сплачує земельний податок.

Ніхто протягом усього часу його проживання у вищезазначеному будинку з 2003 року та по даний час його прав на володіння та користування цим нерухомим майном не оспорював, ніяких претензій до нього не пред`являв.

У встановленому порядку прав власності на житловий будинок , у якому позивач мешкає, та на земельні ділянки, ніхто не оформив, тому, визнання за ним права власності на будинок та на земельні ділянки не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб та суспільні інтереси, відповідає засадам справедливості, розумності і добросовісності, принципу верховенства права.

Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, при цьому зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення про його виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Підстави набуття права власності визначені Главою 24 ЦК України. Відповідно до норм ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України встановлено, що однією з підстав набуття права власності є набувальна давність.

З матеріалів справи суд вбачається, що позивач зі своєю сім`єю з 2003 року став проживати за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкала ОСОБА_2 , яка дозволила їм оселитися у будинку, бо вона часто виїжджала у іншу місцевість, а вони у цей період доглядали за садибою. За період їхнього спілкування та проживання за вказаною адресою, у них із ОСОБА_2 склались доброзичливі відносини, вони товаришували із нею, доглядали за будинком та земельною ділянкою, порались по господарству. Так члени його родини з дозволу ОСОБА_2 були зареєстровані у травні 2003 року за вказаною адресою та продовжили проживати у цьому будинку, користуючись домоволодінням та прибудинковою територією.

З травня 2003 року і по даний час позивач разом зі своєю сім`єю зареєстрований та проживаю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками виконкому Томаківської селищної ради (Чумаківський старостинський округ) від 13.12.2021р. №673/05-20,112/09-10,113/09-10 та актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 14.12.2021, складеного старостою Чумаківського старостинського округу Томаківської селищної ради Терпеловською В.А. та засвідченого підписами односельців (сусідів) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ).

В зазначений житловий будинок позивач із сім`єю вселився у 2003 році та прийняв його у користування разом із присадибною земельною ділянкою та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, так як у них були добрі стосунки із ОСОБА_2 , при цьому офіційних договірних зобов`язань щодо володіння чи користування житловим будинком (оренди, зберігання, управління, тощо) між ним, членами його родини та ОСОБА_2 не укладалося. Факт добросовісного користування позивачем будинком, присадибною земельною ділянкою та для ведення ОСГ за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 14.12.2021, який свідчить про сплату ним земельного податку, оплату комунальних платежів, проведення поточних та капітальних ремонтів домоволодіння, благоустрій прибудинкової території.

Відповідно до інформаційної довідки, виданої КП «Нікопольське РБТІ» ДОР від 11.01.2022 року №3 власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 17.07.1996 р., виданого Чумаківською сільською радою Томаківського району на підставі рішення виконкому Томаківської районної ради від 05.07.1996р. № 321 та зареєстрованого Марганецьким МБТІ за № 2-93.

Разом з цим, у вищевказаному Свідоцтві, виданого на ім`я ОСОБА_2 адреса будинку вказана « АДРЕСА_3 ».

Відповідно до довідки виконкому Томаківської селищної ради від 13.12.2021р. вих.№ 674/05-20, на підставі запису погосподарських книг Чумаківської сільської ради, по АДРЕСА_1 або 54а не існувало. Тобто, зазначене свідчить, що нумерація будинку, що належав на праві власності ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , була зазначена у Свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок від 17.07.1996р., помилково.

Правовстановлюючий документ на домоволодіння (Свідоцтво) був отриманий позивачем у органах БТІ у 2020році на підставі його звернення.

Разом з цим, на підставі державного акта на право власності на землю серії ДП Тм №0030709 ОСОБА_2 належить на підставі рішення Чумаківської сільської ради від 27.10.1995р. № 54 земельна ділянка загальною площею 0,66га, зокрема 0,25га присадибна земельна ділянка та 0,40га для ведення особистого селянського господарства, якою позивач разом із сім`єю користується з 2003 року.

Позивачем була виготовлена на ім`я ОСОБА_2 технічна документація на вказані ділянки, що підтверджується: Витягом з ДЗК від 14.12.2022. № НВ-022 (кадастровий номер :04:001:0268 на площу 0,25га) та Витягом з ДЗК від 14.12.2022.№ НВ-022 (кадастровий номер :04:001:0270 на площу 0,40га).

Так, з 2003 року позивач разом із сім`єю мешкають у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , справно сплачують комунальні платежі, здійснюють поточні ремонти, облаштовують та окультурюють територію, користуються земельними ділянками загальною площею 0,65га.

Судом встановлено, що на сьогоднішній день позивач (в його особі його сім`я) продовжує проживати у даному житловому будинку та користуватися присадибною земельною ділянкою та ділянкою для ведення ОСГ. Відкрито, не приховуючи факту знаходження майна у його володінні, добросовісно та безперервно (більше десяти років) володіє та користується житловим будинком, підтримує його у належному стані, постійно проводить поточні та капітальний ремонти, оплачує відповідні комунальні послуги та користується земельними ділянками, вправно сплачує земельний податок.

Отже, з 2003 року та по теперішній час позивач продовжує володіти і користуватися житловим будинком та земельними ділянками загальною площею 0,65 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , зазначений факт ніким не заперечується та не спростовано, а тому, має право на набуття права власності на дане майно за набувальною власністю.

Платежі за комунальні послуги та користування земельними ділянками оформлялись о сім`єю позивача на його ім`я, окрім того, позивачем був виготовлений технічний паспорт на домоволодіння.

Згідно записів із погосподарської книги КСП «Гагаріна» № 9, особовий рахунок по заробітній платі №732, ОСОБА_2 була розрахована із колгоспу у березні 2000року та виїхала на постійне проживання у іншу місцевість.

Згідно експертної оцінки, проведеної суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_5 вартість житлового будинку із господарськими будівлями складає 74 600 грн.

Статтею 344 ч. 1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно достатті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування; не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі Українистрок, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

В пункті 11, Постанови № 5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зазначено: «Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю».

За зазначених обставин та правових підстав позивач може реалізувати своє право на житло гарантоване статтею 47 Конституції України тільки на підставі частин першої та четвертої статті 344 ЦК України, як особи, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше 10 років.

Визнання за позивачем права власності на житловий будинк та земельні ділянки загальною площею 0,65 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб і суспільні інтереси.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Зазначені обставини та надані належні письмові докази у всій своїй сукупності підтверджують право позивача на визнання за ним права власності за набувальною давністю на зазначене нерухоме майно, що відповідає засадам справедливості, розумності і добросовісності, а отже і принципу верховенства права.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить звільнити відповідача від сплати на його користь судового збору, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування таких витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 16, 344, п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Постановою № 5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок літ.«А» загальною площею 84,90 кв.м, житловою площею 51,00 кв.м, з надвірними господарськими будівлями та спорудами: літньою кухнею літ.«Б»», сараєм літ. «Г», погрібом літ. «Д», гаражем літ.«В» та іншими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності за набувальною власністю на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :04:001:0268, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та на земельну ділянку площею 0,40га, кадастровий номер :04:001:0270, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Сплачений у справі ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн. залишити в дохід держави, звільнивши від відшкодування таких витрат ОСОБА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: Д. М. Скрипченко