Дата документу 24.02.2023 Справа № 335/6967/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/6967/22 Головуючий у 1 інстанції: Алєксєєнко А.Б.
Провадження № 22-ц/807/649/23 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» лютого 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 січня 2023 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр» Запорізької обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, вимоги за яким протягом розгляду справи збільшила, до Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр» Запорізької обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Просила визнати незаконним та скасувати наказ № 32 к/тр від 31 березня 2022 року «Про відсторонення від роботи», стягнути з відповідача на її користь середню заробітну плату за період з 01лютого 2022 року по 10 березня 2022 року включно в розмірі 30 638,83 грн. та судові витрати.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 січня 2023 року зупинено провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 130/3548/21 за позовом ОСОБА_2 до АТ «Укрзалізниця» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом повинні враховуватись висновки Верховного Суду, які вже викладені в постановах, а не будуть викладені, вона є громадянкою СРСР та по відношенню до держави Україна є іноземцем, обмеження її конституційного права на працю відбулось на підставі підзаконного акту, а не закону, законами України визначений порядок відсторонення працівників від роботи, тому відсутні підстави для врахування висновків Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, ЦПК України не передбачено як підставу для зупинення розгляду очікування висновків, що будуть викладені в постановах Верховного Суду в майбутньому, спірні правовідносини, що виникли між нею та відповідачем, є порушенням її прав та примус через відсторонення та невиплату заробітної плати до участі у компанії вакцинації проти корона вірусної хвороби в Україні експериментальними вакцинами, вважала, що суд першої інстанції в змозі забезпечити належний захист її як людини та громадянина конституційних прав без очікування висновків Верховного Суду, просила скасувати ухвалу суду.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31 січня 2023 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31 січня 2023 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є подібними до правовідносин у справі № 130/3548/21, які перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що її було незаконно відсторонено у зв`язку з відсутністю щеплення проти COVID-19.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення ЄСПЛ у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії від 07.07.89 р.)

Як вбачається з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року передано на розгляд до Великої Палати Верховного Суду цивільну справу № 130/3548/21. Підставою передачі стала очевидна необхідність формування єдиної правозастосовної практики у справах про відсторонення працівників від роботи з підстав їх відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби Covid-19 для забезпечення розумної передбачуваності судових рішень. Колегія суддів Касаційного цивільного суду дійшла висновку про наявність виключної правової проблеми у даній категорії справ, оскільки на розгляді першої та апеляційної інстанцій перебуває значна кількість справ, пов`язаних з визнанням незаконним наказу про відсторонення від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за період відсторонення від роботи, оскільки єдиної практики з вирішення цього питання немає.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07 вересня 2022 року прийнято та призначено до розгляду справу № 130/3548/21.

Отже, правовідносини у справі №130/3548/21, що передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а саме про скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати є подібними правовідносинам які вирішуються у даній справі, а сформована Великою Палатою Верховного Суду правова позиція може бути використана судом при розгляді цієї справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у даній цивільні справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у цивільній справі №130/3548/21.

Посилання ОСОБА_1 на те, що судом повинні враховуватись висновки Верховного Суду, які вже викладені в постановах, а не будуть викладені, ЦПК України не передбачено як підставу для зупинення розгляду очікування висновків, що будуть викладені в постановах Верховного Суду в майбутньому, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

Таким чином, суду надано повноваження зупинити провадження у справі з метою в подальшому при розгляді справи врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що законами України визначений порядок відсторонення працівників від роботи, тому відсутні підстави для врахування висновків Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, є безпідставними, оскільки зупинення провадження з вищезазначених підстав є правом суду, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, та при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суду належить врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (ст.ст.263, 264 ЦПК України).

Колегія суддів звертає увагу на те, що станом на час постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції 14 грудня 2022 року текст постанови Великої Палати у справі № 130/3548/21 не був оприлюднений.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона є громадянкою СРСР та по відношенню до держави Україна є іноземцем, обмеження її конституційного права на працю відбулось на підставі підзаконного акту, а не закону, спірні правовідносини, що виникли між нею та відповідачем, є порушенням її прав та примус через відсторонення та невиплату заробітної плати до участі у компанії вакцинації проти корона вірусної хвороби в Україні експериментальними вакцинами, не стосуються питання законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

Інші приведені в апеляційних скаргах доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 січня 2023 року про зупинення провадження у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 лютого 2023 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова