К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року місто Київ

справа № 752/6743/22

апеляційне провадження № 22-ц/824/1067/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Нежури В.А.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Чередніченко Н.П. від 19 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 10 травня 2003 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі під час якого у них народилися двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказував, що подружнє життя з відповідачем не склалося, шлюбно-сімейні відносини не підтримують.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив розірвати шлюб з ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 серпня 2022 року позов ОСОБА_3 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 10 травня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області міського управління юстиції, актовий запис № 443.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 2 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду і направити справу за встановленою підсудністю до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Скаржник зазначає, що судом розглянуто справу з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки зареєстрованим

місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1 . Оскільки справа розглядалась у її відсутність, вона не змогла надати своїх заперечень, зокрема, поставити питання щодо надання строку на примирення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає про безпідставність її доводів, рішення суду першої інстанції є законним і підстави для його скасування відсутні.

ОСОБА_1 в суд апеляційної інстанції не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

ОСОБА_3 в суд апеляційної інстанції також не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 10 травня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , актовий запис № 443 (а.с. 5).

Під час шлюбу у сторін народися двоє дітей:ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10,11).

Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, ОСОБА_3 зазначав, що збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити інтересам кожного з подружжя, оскільки подружні відносини фактично припинилися.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За положеннями частин 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини 1 статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить його інтересам, суд першої інстанції, ураховуючи конституційне право особи на шлюб

за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов правильного висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції правил територіальної підсудності є необґрунтованими та відхиляються колегією суддів.

За загальним правилом територіальної підсудності, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (частина 1 статті 27 ЦПК України).

З матеріалів справи убачається, що відповідач дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 101).

Разом з тим, ОСОБА_1 фактично проживає в АДРЕСА_2 , про що вказувала у заяві про перегляд заочного рішення та апеляційній скарзі.

Крім того, відповідач отримувала судову кореспонденцію за вказаною адресою (а.с. 22).

Ураховуючи те, що позов поданий до відповідача за її фактичним місцем перебування, то відсутні підстави для скасування правильного по своїй суті рішення суду першої інстанції та направлення справи до відповідного суду, юрисдикція якого поширюється на реєстрацію місця проживання відповідача.

Посилання у апеляційній скарзі на можливість примирення між сторонами і надання строку для примирення також не приймаються судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Оскільки позивач категорично не бажає збереження шлюбу з відповідачем, про що зазначав у позові та відзиві на апеляційну скаргу, підстави для надання сторонам строку на примирення відсутні.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: