Справа №464/1056/23
пр № 2-з/464/14/23
У Х В А Л А

28 лютого 2023 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Шашуріна Г.О., розглянувши заяву Львівської міської ради про забезпечення позову,

у с т а н о в и л а:

Заявник звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони сторонам та іншим органам/суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо 1/10 нежитлового приміщення літ. «Б-1» по АДРЕСА_1 , загальною площею 42,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060) та нежитлового приміщення літ. «Б-1» по АДРЕСА_1 , загальною площею 42,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36368953).

В обґрунтування заяви покликається на те, що Львівською міською радою готується позовна заява до Приватного підприємства «Івзо Плюс», Приватного підприємства «КГК», ОСОБА_1 про скасування реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Зазначає, що власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 є територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради, проте на даний момент у державному реєстрі права власності на нерухоме майно наявна наступна інформація: Реєстрація права власності на 1/10 нежитлового приміщення в плані під літ. «Б- 1» загальною площею 42,9 кв.м. за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060). Реєстрація права власності на нежитлове приміщення в плані під літ. «Б-1» загальною площею 42,9 кв.м. за Приватним підприємством «Івзо плюс» () на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 36368953). Згідно з інформацією управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради від 20.12.2022 відсутня інформація про передачу у власність чи надання в користування фізичним або юридичним особам земельної ділянки для обслуговування об`єкта нерухомого майна нежитлове приміщення, літ. «Б-1», пл. 42,9 кв.м. (реєстраційний номер майна 36368953) за адресою: АДРЕСА_1 . Договори оренди землі на вказану земельну ділянку не укладались.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року у справі № 1313/665/2012 затверджено мирову угоду від 20 лютого 2012 року, укладену між ОСОБА_2 , ПП «КГК», ТзОВ «Фірма «Європа-Контакт» та ТзОВ «Гал-Леобуд». За умовами цієї мирової угоди серед іншого визнано право власності за ПП «КГК» на нежитлове приміщення літ. Б-1 площею 42,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . У подальшому, 04.07.2012 ПП «КГК» відчужило нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 на користь Приватного підприємства «Івзо Плюс» унаслідок укладення договору купівлі-продажу № 1026 від 04.07.2012 посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Романом Тадейовичем.

Постановою Львівського апеляційного суду від 24.11.2022 у справі № 1313/665/2012 ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. При прийнятті даної постанови, суд апеляційної інстанції встановив, що приміщення, на які визнано право власності на підставі оскаржуваної ухвали, є тимчасовими спорудами, право власності на які не підлягає державній реєстрації.

26 грудня 2022 року (після скасування апеляційним судом ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2012) ПП «Івзо Плюс» відчужило 1/10 нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Папайло Н.Є.

Оскільки, станом на сьогодні, відбулась уже неодноразова перереєстрація об`єкта по АДРЕСА_1 , яка належить територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради, а тому останній має реальні підстави вважати, що відповідачі можуть розпорядитися спірним об`єктом, що знаходиться на праві власності та відчужити його на користь інших осіб.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи у відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшла наступного висновку.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до ч.3 ст.149 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Оскільки у цій справі позивач хоче звернутися до суду з позовними вимогами немайнового характеру (скасування реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою), судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду. У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Указана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі № 914/120/19.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист оспорюваних прав/інтересів позивача, за захистом якого він має намір звернутися до суду. Вид забезпечення позову шляхом забороною сторонам та іншим органам/суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо спірного нежитлового приміщення, буде співмірним із заявленими позовними вимогами, забезпечить збалансованість інтересів сторін під час вирішення спору. Невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача, оскільки такий не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Відтак, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів. У разі неподання позовної заяви у визначений строк заходи забезпечення позову будуть скасовані судом.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 157, 258-261, 263, 353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а:

Заяву про забезпечення позову задоволити.

Вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони сторонам та іншим органам/суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо 1/10 нежитлового приміщення літ. «Б-1» по АДРЕСА_1 , загальною площею 42,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060) та нежитлового приміщення літ. «Б-1» по АДРЕСА_1 , загальною площею 42,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36368953).

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ч.4 ст.157 ЦПК України).

Згідно з ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів відповідно до вимог ст.ст.351-356 ЦПК України.

Учасники справи:

стягувач: Львівська міська рада, , м. Львів, пл. Ринок, 1

боржник: Приватне підприємство «Івзо Плюс», , м. Львів, вул. Коломийська, 19/75

боржник: Приватне підприємство «КГК», , Львівська обл., м. Миколаїв, вул. Озерна, 4

боржник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

Повне судове рішення складено та підписано 28 лютого 2023 року.

Суддя Г.О.Шашуріна