ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1397/22Головуючий у 1-й інстанції Мельник А.В.
Провадження № 22-ц/817/201/23 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

секретар с/-з - Панькевич Т.І.

з участю ОСОБА_1 , її представника - адвоката

Гавдяк І.Б., представника Органу опіки та піклування Микулинецької селищної ради -

Ліпніцкої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року, ухвалене суддею Мельник А.В., дата складення повного тексту 09.12.2022 року у цивільній справі №606/1397/22 за позовом Органу опіки та піклування Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області до ОСОБА_1 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2022 року орган опіки та піклування Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просив відібрати у неї малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав та передати дітей органові опіки та піклування для подальшого влаштування.

В обґрунтування позовних вимог указував на те, що на обліку служби у справах дітей Микулинецької селищної ради перебувають діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 . Раніше діти перебували на обліку служби у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації.

Орган опіки та піклування зазначав, що причиною для взяття неповнолітніх на облік є неналежне виконання та ухилення матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від виконання батьківських обов`язків щодо дітей, а саме вона систематично залишала дітей на родичів і довготривалий час не займалася їх вихованням, не утримує дітей, не відвідує, не допомагає матеріально, не дбає про їх життя та розвиток. Іноді телефонує, зокрема після того, як створеними комісіями здійснюється обстеження умов проживання. Постійно обіцяє, що приїде та буде належно виконувати батьківські обов`язки. ОСОБА_1 тривалий час ніде не працює. Доходом сім`ї є пенсія бабусі ОСОБА_6 та допомога родичів.

Батько ОСОБА_4 записаний зі слів матері відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, а батько ОСОБА_7 перебуває в місцях позбавлення волі.

У позовній заяві зазначено, що упродовж перебування дітей на обліку, органом опіки та піклування неодноразово здійснювалось обстеження житлово- побутових умов проживання даної сім`ї, жодного разу матері ОСОБА_1 вдома не було. З її слів в травні та листопаді 2021 року вона періодично перебувала вдома по кілька днів. Догляд за дітьми здійснює бабуся ОСОБА_6 , допомагають родичі. ОСОБА_1 не проживає спільно з дітьми, не цікавиться ними, інколи дзвонить і запитує як справи, кошти, які отримує, використовує на власні потреби.

Позивач зазначав, що питання про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо дітей розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Микулинецької селищної ради 20.07.2022 року. Мати дітей ОСОБА_1 на засідання комісії з`явилася та повідомила, що шкодує про свої вчинки, додому не повертається, оскільки має синці, завдані співмешканцем (побої не знімала). Пообіцяла вкотре, що буде здійснювати належний догляд за дітьми, виконувати свої обов`язки, просила не позбавляти її батьківських прав.

Комісією з питань захисту прав дитини 20.07.2022 року прийнято рішення №29 про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав.

29.07.2022 року Микулинецькою селищною радою прийнято рішення №429 про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність відібрання без позбавлення батьківських прав дітей у матері ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вказані обставини, орган опіки та піклування Микулинецької селищної ради просив задовольнити даний позов з вищенаведених підстав.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29.11.2022 року позов Органу опіки та піклування Микулинецької селищної ради до ОСОБА_1 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав - задоволено. Відібрано малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 без позбавлення її батьківських прав. Передано малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Органу опіки та піклування Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області для вирішення питання щодо їх влаштування. Роз`яснено ОСОБА_1 , що відповідно до частини третьої статті 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню нею дітей, суд за її заявою може постановити рішення про повернення їй дітей.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 вказала, що рішення суду ґрунтується на доказах, які є суперечливими.

Так, в усіх актах обстеження умов проживання які вказано у висновку органу опіки і піклування про доцільність відібрання у відповідача дітей без позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , окрім іншого зазначено, що умови проживання дітей є задовільними: в кімнатах наявні меблі, багато дитячих речей, продуктами харчування діти забезпечені. Для виховання та розвитку дітей також створені всі умови: діти мають окремі спальні місця, велику кількість іграшок, особистих речей, достатньо одягу, взуття. Тобто, будь-якої загрози життю та здоров`ю дітей в актах не встановлено.

ОСОБА_1 зазначає, що згідно наявних у справі доказів вона на обліку у лікаря - нарколога не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувалася.

Відповідач указує, що відомості, які встановлено в характеристиках сільських та селищних рад про те, що діти часто залишаються з бабусею ОСОБА_6 а їх мати ОСОБА_1 тікає з дому не відповідають дійсності, оскільки вона тривалий час живе разом з дітьми та бере участь у їх вихованні.

Відповідач зазначає, що обидві дитини навчаються в Хмелівській гімназії.

Відповідно до характеристик керівництва школи дочка ОСОБА_4 , учениця 5 класу, за період навчання зарекомендувала себе як дисциплінована, врівноважена та працьовита учениця. Навчальні досягнення на достатньому рівні, зовнішній вигляд завжди охайний. Син ОСОБА_5 навчається у 2 класі, програмний матеріал засвоює на достатньому рівні, рухливий, самостійний, дотримується правил поведінки.

Як установлено в характеристиках на її дітей, мати та бабуся приділяють належну увагу навчанню та вихованню дітей, цікавляться їхніми досягненнями, відкликаються на прохання класного керівника. Батьківські збори відвідують регулярно, з розумінням ставляться до рекомендацій вчителя.

В апеляційній скарзі зазначено, що стосується зміни поведінки - свою помилку ОСОБА_1 усвідомила, про що повідомила в судовому засіданні, а також висловила щире прагнення виховувати дітей, піклуватися про них.

Окрім того, відповідно до характеристики Микулинецької селищної ради від 26.12.2022 року № 13 виданої на ОСОБА_1 - діти чисті, охайні, доглянуті, вчасно відвідують школу. Мати, останнім часом, перебуває з дітьми і доглядає їх. Діти забезпечені їжею, іграшками в повній мірі.

Підтвердила бажання доньки належно виконувати батьківські обов`язки, допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 , яка є матір`ю відповідачки та бабусею дітей.

Однак, на думку відповідача, суд не дав жодної оцінки поясненням бабусі дітей та її мами ОСОБА_6 , яка не бажає розлучення дітей з нею та постійно опікується та допомагає у вихованні онуків.

Узагальнюючи вказане ОСОБА_1 зазначає те, що враховуючи вік дітей, відібрання їх від матері буде для них великою психологічною травмою.

Орган опіки та піклування Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області подав відзив на апеляційну скаргу, вказуючи на безпідставність її доводів, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

У відзиві зазначено, що в апеляційній скарзі не наведено достатніх підстав для скасування вищезазначеного рішення. Селищна рада звернула увагу на те що мати - ОСОБА_1 перебуває вдома з моменту розгляду справи судом першої інстанції. Чи свідчить це про те, що апелянт змінила свою поведінку та усвідомила свої помилки залишається невідомим, оскільки не вперше ОСОБА_1 перебувала вдома протягом кількох місяців, а потім знову зникала, не відповідала на телефонні дзвінки.

Позивач зазначає, що акт обстеження умов проживання від 09.09.2020 року стверджує, що саме зі слів бабусі ОСОБА_6 стало відомо, що мати дітей ОСОБА_1 з 31.08.2020 року поїхала в м. Теребовлю за масками та антисептиками для дітей та з того часу не повернулася додому.

Мати не утримує малолітніх дітей, часто перебуває під дією алкоголю чи інших речовин.. Баба зверталася в поліцію з проханням вплинути на її дочку, неодноразово зверталася з проханням до працівників служби у справах дітей Микулинецької селищної ради зв`язатися з дочкою ОСОБА_9 , зателефонувати до неї, налякати її позбавленням батьківських прав.

У відзиві зазначено, що у справі наявні належні та допустимі докази, які слугували підставою для задоволення позову.

Окрім того, Теребовлянським районним судом ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді попередження (справа №606/1838 22 від 31.10.2022 року, справа № 606/1801/22 від 24.10.2022року).

У відзиві Микулинецькою селищною радою також зазначено, що малолітні діти не пройшли медичного огляду, зі слів бабусі через те, що ОСОБА_1 була відсутня 4 місяці.

Мати ОСОБА_1 не отримує жодних доходів, якби не допомога бабусі та інших родичів то діти не мали б елементарних речей, продуктів харчування, засобів гігієни. У дітей є спальні місця, але вони проживають і сплять в одній кімнаті з дорослими.

Крім того, у відзиві зазначено, що відібрання дітей є попереджувальним (тимчасовим) заходом захисту їх прав та інтересів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Гавдяк І.Б. апеляційну скаргу підтримали, зіслались на доводи, які викладені у ній та просили скасувати оскаржуване судове рішення. Представник ОСОБА_10 додатково пояснила, що вона пояснила відповідачці право зареєструватися в центрі зайнятості та оформити соціальну допомогу на дітей.

Представник Органу опіки та піклування Микулинецької селищної ради в судовому засіданні заперечила щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 вказавши, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим. Додатково пояснила, що відповідач ніде не працює, соціальних допомог не оформляє, діти проживають за рахунок пенсії бабусі. Орган опіки та піклування має намір передати дітей бабусі яка фактично виховує дітей, зможе оформити соціальну допомогу на дітей та використовувати кошти на їх утримання. Надані характеристики не містять дат їх складення. Діти люблять маму і бажають бути з нею.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а тому дійшов висновку щодо необхідності відібрання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_8 без позбавлення останньої батьківських прав та передання дітей органу опіки і піклування для вирішення питання щодо їхнього влаштування.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Судом установлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_11 Відомості про батька зазначено відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с.13, 15).

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_12 (а.с.16).

Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_12 згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.04.2018 року, якою вирок іменем Російської Федерації Пролетарського районного суду м. Твер від 11.08.2016 року, яким ОСОБА_12 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочинів передбачених п. «г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30 п. «г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 69 Кримінального кодексу Російської Федерації, приведено у відповідність із законодавством України, засуджений за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України остаточно до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років 6 місяців без конфіскації майна. Строк відбуття покарання за вироком Пролетарського районного суду м. Твер Російської Федерації від 11.08.2016 року постановлено рахувати з 11.08.2016 року (а.с.19-20).

Відповідно до Наказу № 16-о/1 Служби у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації від 11.08.2020 року поставлено на облік Служби у справах дітей райдержадміністрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителів с.Хмелівка Теребовлянського району як дітей, що опинилися в складних життєвих обставинах (а.с.18).

Згідно Розпорядження Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 16.02.2021 року за № 43 «Про поставлення на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителів с.Хмелівка Тернопільського району поставлено на облік як дітей, що опинилися в складних життєвих обставинах (а.с.19).

Актами обстеження умов проживання дітей ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , складеними відповідною комісією від 05.08.2020 року, 09.09.2020 року, 19.03.2021 року, 13.04.2021 року, 19.05.2021 року, 16.11.2021 року, 17.03.2022 року, 13.07.2022 року, встановлено, що малолітні діти мають окремі спальні місця, особисті речі, які їм забезпечують родичі (бабуся, тітки), матір дітей ОСОБА_1 жодного разу на час обстежень вдома не було. Догляд за дітьми здійснює бабуся ОСОБА_6 . Зі слів бабусі ОСОБА_1 її дочка ОСОБА_1 належного догляду за дітьми не здійснює, постійно залишає дітей на неї. Матір дітей ОСОБА_1 у телефонному режимі неодноразово обіцяла повернутись додому та здійснювати належний догляд за дітьми. Батько ОСОБА_3 перебуває в місцях позбавлення волі. ОСОБА_1 не проживає спільно з дітьми, не цікавиться ними, інколи дзвонить запитує як справи, кошти, які отримує, використовує на власні потреби (а.с. 27-30,32-35).

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Микулинецької селищної ради від 26.04.2021 за №24 матір ОСОБА_1 попереджено, що у разі ухилення від виконання батьківських обов`язків буде розглядатись питання про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_13 (а.с. 25).

Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини Микулинецької селищної ради від 20.07.2022 №29 проведено роз`яснювальну бесіду з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , під час якої встановлено, що мати планує знайти роботу в м.Тернопіль, проте забирати проживати з собою дітей не планує. ОСОБА_1 на засідання комісії з питань захисту прав дитини Микулинецької селищної ради не з`явилась. Вкотре пообіцяла, що буде здійснювати належний догляд за дітьми, повідомила, що додому не повертається, оскільки має синці, завдані співмешканцем (побої не знімала). Комісія з питань захисту дітей вирішила рекомендувати Службі у справах дітей Микулинецької селищної ради підготувати проєкт рішення виконавчого комітету та висновок органу опіки та піклування Микулинецької селищної ради про доцільність відібрання дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_13 у матері ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав (а.с. 26).

За висновком оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 від 14.07.2022, встановлено, що мати ОСОБА_14 потреби дочки та сина не задовільняє, не бере участі у їх вихованні, догляді за дітьми. Зі слів ОСОБА_15 її дочка ОСОБА_9 не здійснює батьківських прав та не виконує батьківських обов`язків, без попередження їде з дому на невизначений термін, залишаючи дітей самих, не дбає про фізичне здоров`я, психічний стан дітей, не створює належні умови для розвитку дітей, матеріально не забезпечує. ОСОБА_1 систематично, на довготривалий час залишає дітей на бабу ОСОБА_6 , 1957 року народження (а.с.39).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с.36).

Органами поліції на час подання позову до суду до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не притягувалась, про, що свідчить лист ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУІІ ГУНП в Тернопільській області від 04.08.2022 за №4943/114/01-2022 (а.с. 37).

Жодних соціальних допомог та компенсацій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не одержує, про, що свідчить інформація відділу соціального забезпечення №7 УСЗН від 04.08.2022 №07/876 (а.с. 38).

Згідно характеристик, виданих виконкомом Хмелівської сільської ради на ОСОБА_1 від 18.08.2020 №267, від 24.03.2021 №7, від 11.08.2022 №91 ОСОБА_1 жителька АДРЕСА_1 , за час проживання в селі зарекомендувала себе з негативної сторони, вихованням дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не займається, веде аморальний спосіб життя. Часто дітей залишає з бабусею ОСОБА_6 , а сама втікає з дому (а.с. 22-24).

Рішенням виконавчого комітету Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 29.07.2022 №429 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність відібрання без позбавлення батьківських прав дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у матері ОСОБА_1 . У висновку зазначено, що зважаючи на систематичні прояви безвідповідальності у здійсненні батьківських обов`язків щодо виховання дітей, постійну відсутність матері вдома, самоусунення у здійсненні батьківських обов`язків щодо утримання, виховання та безвідповідального ставлення до дітей, враховуючи рішення комісії з питань захисту дітей Микулинецької селищної ради від 20.07.2022 №29, встановлені обставини, захищаючи права та інтереси дітей, орган опіки та піклування Микулинецької селищної ради вважає доцільним відібрати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 без позбавлення її батьківських прав та передати їх органу опіки та піклування Микулинецької селищної ради для подальшого влаштування (а.с. 6-9).

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання

і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у даному спорі Органом опіки та піклування Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області доведено належними та допустимими доказами факт ухиляння ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зокрема, суд, із урахуванням наявних у справі доказів дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 належним чином не виконує батьківських обов`язків щодо належного виховання та розвиту дітей, не приділяє достатньої уваги вихованню та догляду дітей.

Тому, враховуючи вік дітей і обставини поведінки відповідача, суд обґрунтовано вважав, що позивачем доведено всі підстави для відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав.

Зокрема, як видно із матеріалів справи діти ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 11.08.2020 року були поставлені на облік Служби у справах дітей райдержадміністрації, а згодом 16.02.2021 року на облік служби у справах дітей Микулинецької селищної ради, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах (а.с. 18, 19).

Згідно абзацу 6 частини 2 загальної частини Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року № 585 "Про забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах", складні життєві обставини, в яких перебуває дитина, - умови, що негативно впливають на життя дитини, стан її здоров`я та розвиток (інвалідність, тяжка хвороба, безпритульність, перебування у конфлікті із законом, залучення до найгірших форм дитячої праці, залежність від психотропних речовин, інші види залежності, жорстоке поводження, зокрема домашнє насильство, у тому числі у разі, коли кривдником є дитина, ухиляння батьків, осіб, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків, обставини стихійного лиха, техногенних аварій, катастроф, воєнних дій чи збройних конфліктів тощо), установлені за результатами оцінювання потреб дитини та її сім`ї у соціальних послугах.

Комісією з питань захисту прав дитини Микулинецької селищної ради від 26.04.2021 за №24 було установлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме - систематично залишає дітей на родичів і довготривалий час не займається їх вихованням, не утримує дітей та не відвідує за місцем їх проживання, тому маму дітей рішенням від 26.04.2021 за №24 було попереджено, що у разі ухилення від виконання батьківських обов`язків буде розглядатись питання про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (а.с. 25).

Із матеріалів справи видно, що компетентними органами вісім разів упродовж з 2020 року по 2022 рік було обстежено умови проживання дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, впродовж указаного періоду а саме - 05.08.2020 року, 09.09.2020 року, 19.03.2021 року, 13.04.2021 року, 19.05.2021 року, 16.11.2021 року, 17.03.2022 року, 13.07.2022 року ОСОБА_1 за місцем проживання її та дітей вдома не було.

Із матеріалів справи видно, що судом першої інстанції у якості свідка було допитано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка є матір`ю відповідача та бабусею дітей. Так, свідок підтвердила, що вона здійснює догляд за дітьми дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_8 , її дочка ОСОБА_1 часто і на тривалий час йшла з дому, не повідомляла місце свого знаходження, на роботу не ходить, матеріально дітям не допомагає. Свідок висловила бажання та сподівання, що її дочка в подальшому буде належно виконувати свої батьківські обов`язки і діти залишуться із матір`ю.

Зокрема, як установлено в актах обстеження умов проживання від 09.09.2020 року, мати позивачки ОСОБА_6 неодноразово повідомляла, що дочка ОСОБА_1 належного догляду за дітьми не здійснює, постійно залишає дітей на на неї. Поведінка відповідачки з 2020 року не змінилася.

Окрім цього ОСОБА_6 неодноразово повідомляла, що її дочка часто перебуває під дією алкоголю чи інших речовин, обіцяє повернутися додому але не робить цього та часто зазначала, що їй місце проживання дочки невідоме.

Указані твердження, які було встановлено в актах обстеження умов проживання та пояснення свідка ОСОБА_6 вірно було враховано судом при вирішенні даного спору.

Більш того, із матеріалів справи вбачається, що з ОСОБА_1 було проведено роз`яснювальну бесіду щодо належного виконання нею батьківських обов`язків щодо дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

Як було установлено в довідці від 02.04.2021 року, складеній головним спеціалістом служби у справах дітей Микулинецької селищної ради, зі слів ОСОБА_1 , вона відвідувала дітей в селі Хмелівка у березні цього року. На даний час (2021 рік), вона проживає із своїм знайомим студентом Василем в м. Тернополі. Більш того, ОСОБА_1 повідомила, що її знайомий планує знайти їй роботу в місті Тернополі, проте дітей забирати в місто Тернопіль не планує.

ОСОБА_1 попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, рекомендовано приїхати до дітей для спільного проживання та належного виконання своїх батьківських обов`язків. Із вказаним документом, відповідача було ознайомлена 02.04.2021 року, що стверджується її підписом (а.с. 31).

В апеляційному суді ОСОБА_1 пояснила, що на даний час офіційно не працевлаштована, має тимчасові заробітки від того, що на прохання підприємців вона прибирає на ринку торгові місця, тому син ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_4 матеріально утримуються з пенсії її мами ОСОБА_6 . Одягом дітей забезпечує її рідна сестра, яка проживає в місті Тернополі та передає його з своїх старших дітей, а харчування здійснюється за рахунок домашнього господарства.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначала, що у період її відсутності дітьми завжди опікується її мама ОСОБА_6 .

Враховуючи указане, доводи апеляційної скарги щодо безпідставності тверджень про те, що діти часто залишаються з бабусею ОСОБА_6 а вона тривалий час живе з дітьми та бере участь у їх вихованні, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними у справі доказами.

В суді першої інстанції дочка відповідачки ОСОБА_2 на жодне запитання суду відповіді не дала (мовчала).

Посилання ОСОБА_1 на те, що в характеристиках, виданих керівництвом школи на дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_8 установлено, що їх вихованням займається окрім бабусі мама, яка приділяє увагу навчанню та вихованню доньки не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції щодо доцільності відібрання у ОСОБА_1 дітей, оскільки оцінюються колегією суддів в сукупності з іншими, наявними у матеріалах справи доказами які свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків.

В судовому засіданні представник органу опіки і піклування пояснила, що відібрання у ОСОБА_1 дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав не відобразиться на їх психоемоційному стані, оскільки діти залишаться проживати з бабусею, яка постійно доглядає за ними, забезпечуючи їх усім необхідним та фактично виконує батьківські обов`язки.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржене судове рішення може негативно відобразитися на психічному стані дітей, колегія суддів відхиляє.

Крім того, районним судом роз`яснено відповідачу, що відповідно до частини третьої статті 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, колегією суддів не досліджуються обставини, які виникли після ухвалення рішення районного суду, так як це заборонено процесуальним законом, оскільки суд повинен дослідити ті обставини, на які сторони посилалися при зверненні до суду з відповідними заявами по суті, тобто такі обставини об`єктивно повинні існувати до або на час ухвалення судом судового рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті вирішення спору, який виходив із пріоритету якнайкращих інтересів дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, та вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в рішенні Тернопільського міськрайонного суду від 02 вересня 2022 року та не дають підстав для скасування судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоч пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року - залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.03.2023 року.

Головуючий

Судді