ПОСТАНОВА

Іменем України

08 лютого 2023 року м. Кропивницький

справа № 405/7199/21

провадження № 22-ц/4809/42/23

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда у складі судді Шевченко І.М. від 06 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕВА-МОТОРЗ» про стягнення безпідставно набутих коштів та моральної шкоди, -

встановив:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 22 червня 2021 року на станції технічного обслуговування автомобілів ТОВ «Єва-Моторз» за рекомендацією відповідача був проведений ремонт його автомобіля FIAT «DUCATO» 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , а саме було замінено радіаторний вентилятор охолодження двигуна через його неналежне функціонування. Вказав, що погодився на такий ремонт і придбав у відповідача новий вентилятор, який і було встановлено на його автомобіль. Неробочий вентилятор йому повернули. Але після його огляду він виявив, що вентилятор потребує лише очистки лопатей та функціонує належним чином. 30.07.2021 він звернувся до відповідача з вимогою про повернення йому 9 685,00 грн., що складає вартість радіаторного вентилятора охолодження двигуна, у зв`язку з розірванням договору купівлі-продажу. У відповідь він отримав лист про заперечення у поверненні коштів у зв`язку з тим, що між ними був укладений не договір купівлі-продажу, а договір підряду, і сторони дотримувались його умов, а він визнав його умови оплативши послуги.

В подальшому, він направив на адресу відповідача вимогу від 25.08.2021, в якій посилався на недійсність договору підряду та повернення коштів, у зв`язку з використанням відповідачем нечесної підприємницької практики. Однак, на дану вимогу відповідач не відреагував.

Посилаючись на нечесну підприємницьку діяльність відповідача у частині продажу непотрібного радіаторного вентилятора охолодження двигуна та виконанням робіт із його заміни, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 9 685 грн безпідставно набутих коштів за недійсним правочином та 2 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позивних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.06.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «ЄВА-МОТОРЗ» було укладено договір підпряду з приводу ремонту належного йому автомобіля FIAT DUCATO 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується нарядом-замовленням № НОМЕР_2 від 22.06.2021 року, який одночасно є актом виконаних робіт.

Згідно наряду-замовлення № ЕМ 00025691 від 22.06.2021, ОСОБА_1 було надано послуги з діагностики ходової, комп`ютерної діагностики, заміни вижимного підшипника, заміни вентилятора охолодження двигуна, пошуку неполадок і їх усунення. Крім того, у даному наряді замовлені міститься видаткова накладна на відпуск запасних частин та матеріалів, а саме: головний циліндр зчеплення VALEO, підшипник зчеплення VALEO, вентилятор радіатора, гальмівна рідина, запобіжник, очисник карбюратора.

31.07.2021 ОСОБА_1 направив вимогу ТОВ «ЕВА МОТОРЗ» про повернення коштів, в якій повідомив про розірвання договору купівлі-продажу, у зв`язку з безпідставним та непотрібним продажем радіаторного вентилятора охолодження двигуна, та просив повернути йому кошти в розмірі 9685 грн., що складає його вартість.

27.08.2021 ОСОБА_1 направив повторну вимогу ТОВ «ЕВА МОТОРЗ» про повернення коштів, в якій повідомив, що відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» договір підряду є недійсним в частині виконання робіт по заміні радіаторного вентилятора охолодження двигуна, у зв`язку з чим просив повернути йому кошти в розмірі 9685 грн. сплачені за його заміну.

ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом на підставі ст. 1212 ЦК України.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З урахуванням змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2017 року у справі № 3-905 гс 17.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів).

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

За змістом частин 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

З огляду на те, що відповідач отримав кошти на підставі укладеного між сторонами договору підряду, до вказаних правовідносин не може бути застосована ст.1212 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути кошти, як такі, що безпідставно набуті.

Вимоги про визнання недійсним договору підряду в частині виконання робіт по заміні радіаторного вентилятора охолодження двигуна позивачем не заявлено, рішення з цього приводу не ухвалювалось.

Відповідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову щодо стягнення безпідставно набутих коштів та відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.02.2023.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич