ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м.Суми

Справа №583/3136/21

Номер провадження 22-ц/816/82/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

учасники справи:

стягувач Приватне підприємство «Жилкомсервіс»,

боржник ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2022 року в складі судді Сидоренка Р.В., постановлену в м. Суми,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Цуркана Віктора Івановича звернулася до суду із заявою про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

Заява мотивована тим, що Охтирським міськрайонним судом Сумської області було видано 3 судових накази за заявами Приватного підприємства «Жилкомсервіс» (далі ПП «Жилкомсервіс») відносно одного боржника ОСОБА_1 про стягнення боргу за комунальні послуги з управління багатоповерховим житловим будинком.

18 грудня 2019 року ПП «Жилкомсервіс» звернулося із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на суму 2757 грн 58 коп. До вказаної заяви не було надано договору про надання послуг між ПП «Жилкомсервіс» та ОСОБА_1 . Період заборгованості з грудня 2016 року по грудень 2019 року, тобто було пропущено строк позовної давності за вимогами за грудень 2016 року на суму 112 грн 60 коп., яка має бути відрахована від суми пред`явленої вимоги. Зазначає, що ОСОБА_1 сплачувала послуги періодичними платежами, які безпідставно не було враховано, а нарахована заборгованість в сумі 2757 грн 58 коп. є завищеною. Крім того, в розрахунку заборгованості вказана кількість осіб 4, а в довідці ПП «Жилкомсервіс» - 3 особи. Проведений розрахунок є неправильним, оскільки один із мешканців є учасником бойових дій та має пільги з оплати комунальних послуг. Відповідно до судового наказу, виданого Охтирським міськрайонним судом м. Суми 08 січня 2020 року № 583/5266/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Жилкомсервіс» заборгованість за послуги управління багатоповерховим житловим будинком в сумі 2757 грн 58 коп. та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 192 грн 10 коп. Сам судовий наказ не містить інформації щодо строків та періоду, за який проведено стягнення заборгованості. На виконання вказаного судового наказу в межах виконавчого провадження № 61435519 примусово стягнуто 3564 грн 64 коп.

25 лютого 2021 року ПП «Жилкомсервіс» звернулося із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2941 грн 13 коп. До заяви був долучений договір з іншою особою. Період розрахунку заборгованості на думку скаржника складає: січень 2018 лютий 2021 року, тобто з порушенням строків позовної давності. При цьому за період з січня 2018 року по грудень 2019 року проведене подвійне нарахування заборгованості. Також вказана у розрахунку кількість осіб - 4, замість 3. Сам розрахунок є неправильним, оскільки один із мешканців є учасником бойових дій та має пільги з оплати комунальних послуг. Відповідно до судового наказу, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області 02 березня 2021 року № 583/680/21, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Жилкомсервіс» заборгованість в сумі 2941 грн 13 коп. та судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 227 грн. Сам судовий наказ не містить інформації щодо строків та періоду, за який проведено стягнення заборгованості.

09 серпня 2021 року ПП «Жилкомсервіс» звернулося із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на суму 4697 грн 75 коп. До заяви був долучений договір з іншою особою. За розрахунком скаржника період заборгованості складає: січень 2020 року по липень 2021 року включно. Тобто за період з січня 2020 року по лютий 2021 року проведено подвійне нарахування заборгованості. Також вказана у розрахунку кількість осіб - 4, замість 3. Сам розрахунок є неправильним, оскільки один із мешканців є учасником бойових дій та має пільги з оплати комунальних послуг. Відповідно до судового наказу, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області 19 серпня 2021 року № 583/3136/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Жилкомсервіс» 4697 грн 75 коп. та 227 грн судового збору. Цільове призначення та період стягнення заборгованості судовий наказ не містить.

Вважає, що наявні підстави для визнання вказаних виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 432 ЦПК України підлягають стягненню зі стягувача на користь заявника безпідставно одержані за виконавчими документами грошові кошти.

Посилаючись на вказані обставини, просить:

- визнати судові накази видані Охтирським міськрайонним судом Сумської області: від 08 січня 2020 року № 583/5266/19 (2-н/583/3/20) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПП «Жилкомсервіс» заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком в сумі 2757 грн 58 коп. та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 192 грн 10 коп.; від 02 березня 2021 року № 583/680/21 (2-н/583/104/21) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПП «Жилкомсервіс» заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 2941 грн 13 коп. та судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 227 грн 00 коп; від 19 серпня 2021 року № 583/3136/21 (2-н/583/316/21) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПП «Жилкомсервіс» 4697 грн 75 коп. за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, та 227 грн 00 коп. судового збору, такими, що не підлягають виконанню з обставин відсутності законних підстав для видачі судових наказів за поданими заявами з доданими доказами договірних відносин з іншими фізичними особами- споживачами та ненаданням доказів договірних відносин з ОСОБА_1 , проведенням неправильного нарахування заборгованості за комунальні послуги та звернення до суду з вимогами подвійного стягнення заборгованості з одних і тих самих правовідносин та за однаковими періодами стягнення, порушення строків позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості, стягнення у подвійному розмірі;

- провести стягнення безпідставно одержаних стягувачем з ПП «Жилкомсервіс» від боржника ОСОБА_1 за виконавчими документами у вигляді судових наказів Охтирським міськрайонним судом Сумської області: від 08 січня 2020 року № 583/5266/19 (2-н/583/3/20) в розмірі 3594 грн 64 коп. (борг 2757 грн 58 коп., судовий збір 192 грн 10 коп. та 644 грн 96 коп. виконавчі витрати), від 19 серпня 2021 року № 583/3136/21 (2-н/583/316/21) в розмірі 5739 грн 50 коп. (борг 4697 грн 75 коп., судовий збір 227 грн та 814 грн 75 коп. виконавчі витрати).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, стягнути зі стягувача на користь заявника (правнича допомога 3300 та витрати по поштовому супроводженню 42 грн).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано виконавчий документ судовий наказ № 583/3136/21 пр. № 2-н-583/316/21, виданий 19 серпня 2021 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області, таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПП «Жилкомсервіс» заборгованості в сумі 2941 грн 13 коп. за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Стягнуто з ПП «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 850 грн.

Після вступу ухвали в законну силу скасовано зупинення виконання за виконавчими документами у вигляді судових наказів Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2021 року № 583/680/21 (2-н/583/104/21) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПП «Жилкомсервіс» заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 2941 грн 13 коп. та судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 227 грн; від 19 серпня 2021 року № 583/3136/21 (2-н/583/316/21) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПП «Жилкомсервіс» 4697 грн 75 коп. та 227 грн судового збору, застосоване згідно ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2021 року.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні представник стягувача визнала, і це підтверджується відповідним розрахунком, що до заявленої до стягнення з боржниці суми заборгованості за судовим наказом від 19 серпня 2021 року № 583/3136/21 (2-н/583/316/21) за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 4697 грн 75 коп. за період із січня 2020 року по липень 2021 року була включена повністю сума боргу в розмірі 2941 грн 13 коп. за попереднім судовим наказом від 02 березня 2021 року № 583/680/21 (2-н/583/104/21), тобто останнім судовим наказом було здійснено подвійне стягнення на вказану суму. А тому визнав судовий наказ № 583/3136/21, провадження № 2-н/583/316/21, виданий 19 серпня 2021 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПП «Жилкомсервіс» заборгованості в сумі 2941 грн 13 коп. Оскільки зайвого стягнення за вказаним виконавчим документом у межах зазначеної суми не відбулось, підстав для визнання попередніх двох судових наказів такими, що не підлягають виконанню не встановлено, тому суд вважав, що вимоги про стягнення зайво отриманих коштів за судовими наказами є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції в частині незадоволення заяви про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне та поверхневе дослідження доказів з цього приводу та відсутність правильної оцінки наданих суду доказів; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції безпідставно визнав встановленими; необґрунтованість та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати частково та ухвалити нове рішення про задоволення заяви в повному обсязі. Питання по судових витратам в суді першої інстанції повинно вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України шляхом стягнення на користь заявника судових витрат за професійну правничу допомогу адвоката 3300 грн та судових витрат, пов`язаних з розглядом судової справи 42 грн (поштове супроводження заяви з додатками) за рахунок ПП «Жилкомсервіс в повному обсязі. Питання по судовим витратам в суді апеляційної інстанції слід вирішити відповідно до вимог ст.ст. 141, 382 ЦПК України з відшкодуванням на користь апелянта судових витрат в межах апеляційного перегляду за поперідним розрахунком оплати за правничу допомогу адвоката в сумі 2100 грн та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (поштового супроводження додаткових доказів по справі за їх наявності).

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом не було перевірено правильність та обґрунтованість розрахунків, було видано судовий наказ про стягнення за комунальні послуги, які ПП «Жилкомсервіс» не надавав за спожиту теплову енергію по судовому наказу № 583/680/21 (2-н/583/104/21).

Наголошує, що судом докази було досліджено поверхнево, оформлення та видачу судового наказу не за цільовим призначенням проігноровано, розрахунки не перевірено.

Зазначає, що судом було порушено строки розгляду заяви, передбачені ст. 432 ЦПК України.

Вважає, що за період з січня 2018 року по грудень 2019 року заборгованість заявлена та стягнута судовим наказом двічі. За зведеною випискою у 2022 році розрахунки за судовим наказом Охтирського міськрайонного суду від 02 березня 2021 року № 583/680/21 (2-н/583/104/21) не збігаються.

Наголошує на тому, що по судовому наказу Охтирського міськрайонного суду від 19 серпня 2021 року № 583/3136/21 (2-н/583/316/21) фактично стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Жилкомсервіс» 5739 грн 50 коп. (борг по судовому наказу + судовий збір + виконавчий збір), що мало місце 25 січня 2022 року шляхом автоматичного списання з банківського карткового рахунку АТ «Ощадбанк» (арештовані рахунки).

Не погоджується з тим, що судом першої інстанції у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу було присуджено до стягнення 850 грн та відмовлено у компенсації витрат на поштове супроводження заяви з додатками.

Вважає необґрунтовано заниженим розмір відшкодування за правничу допомогу адвоката. Матеріали справи не містять обґрунтованого та аргументованого клопотання інших учасників судового провадження про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні.

Вказує, що на виконання вимог ст. 183 ЦПК України копія заяви з додатками була направлена іншим учасникам судового провадження та докази поштових витрат надані у додатку до заяви.

Відзиви на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходили.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно судового наказу, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області 08 січня 2020 року №583/5266/19 (2-н/583/3/20) з ОСОБА_1 на користь ПП «Жилкомсервіс» була стягнута заборгованість за послуги з управління багатоквартирним житловим будинком в сумі 2757,58 грн та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 192,10 грн. Заборгованість була стягнута за період із грудня 2016 р. по листопад 2019 р. включно. Копію вказаного судового наказу ОСОБА_1 отримала 16 січня 2020 року, про що мається письмове підтвердження наявне у матеріалах цієї справи.

Її заяву про скасування цього судового наказу від 29.11.2021 повернуто через відмову у поновлення пропущеного строку на подання такої заяви.

Даний судовий наказ був звернений стягувачем до виконання. В матеріалах справи знаходиться постанова про закінчення виконавчого провадження від 08 липня 2020 року, винесена старшим державним виконавцем Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) Гончар Н.Б. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» - борг стягнуто і перераховано в повному обсязі через депозитний рахунок.

Згідно судового наказу, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області 02 березня 2021 року №583/680/21 (2-н/583/104/21), була стягнута з ОСОБА_1 на користь ПП «Жилкомсервіс» заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 2941,13 грн та судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 227,00 грн. Період нарахування заборгованості із січня 2018 р. по січень 2021 р. включно. Копію вказаного судового наказу ОСОБА_1 отримала 19 березня 2021 р., про що мається письмове підтвердження наявне у матеріалах цієї справи. Даний судовий наказ був звернений стягувачем до виконання (а.с. 86, на звороті). На виконання вказаного судового наказу державним виконавцем Майдаченко А.А. постановою від 13 грудня 2021 року було звернено стягнення на доходи боржника (а.с. 90). Постановою державного виконавця від 28 грудня 2021 року зупинено вчинення виконавчий дій з примусового виконання вказаного виконавчого документа згідно ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2021 року № 583/3136/21 (а.с. 91 на звороті).

Відповідно до судового наказу, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області 19 серпня 2021 року №583/3136/21 (2-н/583/316/21), була стягнута з ОСОБА_1 на користь ПП «Жилкомсервіс» заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 4697,75 грн та 227 грн судового збору. Період нарахування заборгованості із січня 2020 р. по липень 2021 р. включно (а.с 4;10). Копію вказаного судового наказу ОСОБА_1 отримала 03 вересня 2021 р., про що мається письмове підтвердження наявне у матеріалах цієї справи (а.с. 12).

На виконання вказаного судового наказу державним виконавцем Куц О.В. постановою від 13 грудня 2021 року було звернено стягнення на доходи боржника (а.с. 135)

Постановою державного виконавця Куц О.В. зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання вказаного судового наказу на підставі ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2021 року (а.с. 136, на звороті).

В суді першої інстанції стягувач підтвердив, що сума заборгованості 4697 грн 75 коп., яка стягнута судовим наказом № 583/3136/21 від 19 серпня 2021 року, містить у собі суму заборгованості 2941,13 грн, стягнуту попереднім судовим наказом № 583/680/21 від 02 березня 2021 року.

У зв`язку із відкриттям апеляційного провадження оскаржену ухвалу суду першої інстанції від 04.01.2023 було зупинено на час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України 2004 року однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі №2-3558/2010 дійшов висновку про те, що на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Таким чином, процесуальний закон передбачає можливість виправити помилку, допущеної при його оформленні або видачі судового наказу і відсутні підстави для визнання такого виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, а допущена помилка тільки перешкоджає його виконанню, проте не породжує негативних правових наслідків для стягувача і боржника.

Обставини за який судовий наказ, як виконавчий лист, що визнається таким, що не підлягає виконанню, це наявність таких обставин, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З урахуванням викладених норм процесуального права колегія суддів визнає, що доводи апеляційної скарги є слушними і частково підлягають задоволенню.

Апеляційний суд погоджується, що до « з інших причин» для визнання вказаних судових наказів такими, що не підлягають виконанню, підстави як неврахування наявності пільг у споживача за вказані послуги, невірна вказівка у наказі про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, а не за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, відсутність договірних зобов`язань, та уповноваженої особи ОСББ, і тому суд першої інстанції вірно зазначив, що вони не є тими обставинами, що у розумінні ст. 432 ЦПК України можуть бути підставами для визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, бо допущені помилки не впливають на правильність вирішеної судом заявленої вимоги шляхом прийняття судового наказу.

Відповідно до частини 1 ст. 160 ЦПК Украї ни судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу і згідно частини 1 цієї статті судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Законодавець у ст. 163 цього Кодексу визначив форму і зміст заяви про видачу судового наказу, серед чого вказав, що у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються: 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ст.164 цього Кодексу).

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

За правовими висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного суду від 21 березня 2018 рок у у справі N 761/24881/16- ц, зазначено, що відступаючи від практики Верховного Суду України, колегія суддів Великої Палати Верховного Суду вважає, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Види судових витрат визначено ст. 133 ЦПК України. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 137 цього Кодексу в итрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Перелік підстав для відмови у видачі судового наказу викладено у ст.165 цього Кодексу - суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

За частиною 2 ст. 166 цього Кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом. (ст. 167 ЦПК України).

Вимоги до змісту судового наказу викладені у ст.168 цього Кодексу, де зазначається серед інших: 4) посилання на закон, на підставі якого підлягають задоволенню заявлені вимоги; 5) сума грошових коштів, які підлягають стягненню; 6) сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника; 7) повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті; 8) відомості про порядок та строки подання заяви про скасування судового наказу; 9) дата набрання судовим наказом законної сили; 10) строк пред`явлення судового наказу до виконання; 11) дата видачі судового наказу стягувачу. Зазначені у пунктах 9-11 частини першої цієї статті відомості вносяться до судового наказу у день його видачі стягувачу для пред`явлення до виконання. Судовий наказ складається і підписується суддею у двох примірниках, один з яких залишається у суді, а другий видається під розписку або надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу, або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного після набрання ним законної сили у разі відсутності електронної офіційної адреси.

В силу ст. 172 цього Кодексу у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, коли судовий наказ набирає законної сили у день його видачі. Суд протягом п`яти днів з дня набрання судовим наказом законної сили надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого судового наказу в Єдиному державному реєстрі судових рішень та Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, стягувачу на його офіційну електронну адресу або рекомендованим чи цінним листом у разі відсутності офіційної електронної адреси.

Щодо виправлення помилки в судовому наказі, визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, відстрочення чи розстрочення його виконання, то згідно ст. 173 цього Кодексу суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

За змістом норм, викладених у статті 432 цього Кодексу суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 435 цього Кодексу врегульовано вирішення питання відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання.

Відповідно до ст. 129, 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обов`язковість судового рішення.

За статтею 258 ЦПК України до видів судових рішень віднесено: ухвали; рішення; постанови; судові накази, однак окрім судового наказу у визначеному ст. 353 цього Кодексу підлягають апеляційному оскарженню ухвали і рішення суду першої інстанції.

Аналіз наведених норм процесуального і матеріального права дає підстави для висновку, що принцип верховенства права, закріплений Конституцією - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. Із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування в правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі. (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини) Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005

Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки. (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини) Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію» від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005). Принцип правової визначеності означає, що „обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010) і (речення перше, друге абзацу другого підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини)

рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010)

Оскільки судовий наказ, як вид судового рішення, не підлягає апеляційному оскарженню, проте може бути визнаний таким що не підлягає виконанню (визначена процесуальним законом як контрольна функція суду) такий судовий наказ, незважаючи чи відбулось виконання цього наказу повністю або частково, у разі як що його видано помилково без дотримання підстав для його видачі і наявність підстав для відмови у видачі судового наказу наведених у п.5 ч.1 ст. ст.165 ЦПК України, а саме з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Тому, колегія суддів визнає помилковими висновки суду першої інстанції, що суд не вправі надавати оцінку та здійснювати фактичний перегляд судових рішень, що вступили у законну силу, та в передбаченому законом порядку звернуті до виконання.

З представленої виписки з особового рахунку НОМЕР_1 на ОСОБА_1 сума до стягнення за послуги ПП «Жилкомсервіс» в грудні 2016 року склала 1295,59 грн, в т.ч. 1182,99 грн це сума заборгованості, яка нарахована до грудня 2016 року, отже є вимогою, за якою з моменту виникнення права сплинула позовна давність, встановлена згідно ст. 257 ЦК України три роки на час подання заяви про видачу судового наказу до суду.

А тому, сума заборгованості за комунальні послугу, яка підлягала стягнення за судовим наказом від 08.01.2020 року, та на яку може бути видано судовий наказ склала 1574,62 грн, і тому є підстави для визнання судового наказу в частині зайво стягнутої суми 1182,96 грн таким, що не підлягає виконанню, а оскільки стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю, апеляційний суд стягує на користь ОСОБА_1 безпідставно одержану стягувачем грошову суму у розмірі 1182,96 грн.

Однак, оскільки в матеріалах відсутні дані про повне або часткове виконання судових наказів від 02.03.2021 і 19.08.2021, в т.ч. щодо подвійного стягнення суми заборгованості у розмірі 2941,13 грн, вже стягнутої попереднім судовим наказом, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, який відмовив у задоволенні клопотання про повернення боржнику даної суми.

Скаржник стверджує, що по вказаному судовому наказу було фактично стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Жилкомсервіс» 5739,50 грн шляхом автоматичного списання з банківського карткового рахунку АТ «Ощадбанк», однак жодних доказів на підтвердження вказаної обставини не надає. Крім того, як вже було зазначено вище, постановою державного виконавця Куц О.В. у ВП № 67603372 зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання вказаного судового наказу на підставі ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2021 року. В АСВП також міститься інформацію про зупинення вказаного виконавчого провадження, тобто ВП № 67603372 на даний час не закінчене.

Проте з урахуванням наведених норм матеріального і процесуального права щодо вирішення питання розподілу судових витрат, колегія суддів на підставі частин 6,13 ст.141 ЦПК визнає такими, що не підлягають виконанню судові накази від 08.01.2020,02.03.2021 і 19.01.2021 в частині розподілу витрат в рахунок компенсації сплаченого судового збору при подачі заяви про видачу судового наказу, бо підприємством порушене питання вирішення заборгованості по комунальним послугам і боржник, як споживач цих послуг, звільнений від сплати судового збору згідно вище викладеної правової позиції ВП Верховного суду.

Загальна сума сплаченого підприємством судового збору за подання заяв про видачу судового наказу складає 646,20грн ( 192, 10 грн+227,1грн +227 грн), тому ПП «Жилкомсервіс» підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Однак, з ПП «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 стягується сплачений нею судовий збір в сумі 192,1грн за судовим наказом від 08.01.2020.

Щодо стягнення на користь ОСОБА_1 сплачених сум виконавчого збору, що в цій частині вимоги не підлягають задоволенню, оскільки виконання судових наказів відбувалось та продовжує відбуватися в порядку примусового виконання, а відповідно до ст. 27 Закону України «Про викона вче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не визнає співмірною стягнуту на користь стягувача суму витрат на професійну правову допомогу у розмірі 850грн, враховуючи розмір задоволених вимог, відсутність заперечень з боку стягувача з приводу заявленої суми на професійну правову допомогу у розмірі 3300 грн та витрат, які пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в су мі 42 грн, присуджує на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування фактично понесених судових витрат пропорційно задоволеним вимогам 1898,25 грн.

На підставі ст.ст. 374,376 ЦПК України, через порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки місцевого суду, тому ухвалу суду в оскарженій частині слід частково скасувати, ухвалити нове судове рішення, в іншій частині залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 376 ,381-382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2022 року в частині відмови визнати частково такими, що не підлягають виконанню судові накази від 08 січня 2020 року, 02 березня 2021 року, 19 серпня 2021 року та розподілу судових витрат скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Визнати судовий наказ від 08 січня 2020 року таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення заборгованості у розмірі 1182 грн 96 коп. та судового збору за подання заяви про видачу судового наказу у розмірі 192 грн 10 коп.

Визнати судовий наказ від 02 березня 2021 року таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення суми судового збору за подання заяви про видачу судового наказу у розмірі 227 грн 10 коп.

Визнати судовий наказ від 19 серпня 2021 року таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення суми судового збору за подання заяви про видачу судового наказу у розмір 227 грн.

Приватному підприємству «Жилкомсервіс» фактично понесені судові витрати за подання трьох заяв про видачу судового наказу в сумі 646 грн.20 коп. компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з Приватне підприємство «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 стягнуті суми заборгованості у розмірі 1182 грн 96 коп. та судового збору 192 грн 10коп.

Стягнути з Приватне підприємство «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 фактично витрати на професійну правничу допомогу і інші витрати, понесені в суді першої інстанції у розмірі 1898 грн 25 коп.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 27 лютого 2023 року.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. Ю. Кононенко

О. І. Собина