20.02.2023 Справа № 363/5060/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Несин Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Центру адміністративних послуг Вишгородської районної адміністрації про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою про витребування майна на підставі статті 387 ЦК України з чужого незаконного володіння, в якій просить витребувати від ОСОБА_3 на його користь земельну ділянку загальною площею 0,9999 га, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський, район, Лебедівська сільська рада, кадастровий номер :33:027:0153 та зобов`язати Центр адміністративних послуг Вишгородської районної адміністрації провести державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,9999 га, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський, район, Лебедівська сільська рада, кадастровий номер :33:027:0153.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивачу на праві приватної власності належала земельна ділянка загальною площею 0,9999 га, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський, район, Лебедівська сільська рада, кадастровий номер :33:027:0153, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 249582 від 10.07.2008 року, який зареєстровано за № 08. В 2019 року з реєстру судових рішень ОСОБА_2 стало відомо, що на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва про визнання та затвердження мирової угоди від 07.12.2008 року, справа № 2-3132 припинено право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 0,9999 га, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський, район, Лебедівська сільська рада, кадастровий номер :33:027:0153 та визнано право власності на вказану земельну ділянку за іноземною компанією «НОРАНГЕР ДИВЕЛОПМЕІІТ ВЕСТ ЛТД» («NORANGER DIVELOPMENT VEST LTD»). На підставі договору купівлі-продажу іноземна компанія «НОРАНГЕР ДИВЕЛОПМЕІІТ ВЕСТ ЛТД» («NORANGER DIVELOPMENT VEST LTD») відчужила земельну ділянку загальною площею 0,9999 га, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський, район, Лебедівська сільська рада, кадастровий номер :33:027:0153 на користь ОСОБА_3

14.08.2019 року та 03.09.2019 року приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено декілька реєстраційних дій щодо спірної земельної ділянки, а саме: припинено право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку загальною площею 0,9999 га яка розташована: Київська область, Вишгородський район, Лебедівська сільська рада, кадастровий номер :33:027:0153, відновлено право власності на неї за ОСОБА_2 , внесено зміни до запису про іпотеку, а саме змінено іпотекодержателя цієї земельної ділянки; зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_5 .

Крім того, державним реєстратором ДП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» Кононенком Ю.М. внесено зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, а саме за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на чотири земельні ділянки кадастрові номери: :33:027:6210, :33:027:6212, :33:027:6211, :33:027:6213, які утворились внаслідок дроблення земельної ділянки кадастровий номер :33:027:0153, загальною площею 0,9999 га, розташованої на території Лебедівська сільська ради, Вишгородського району, Київської області.

Наказом Міністерства юстиції України № 3172/5 від 08.09.2021 року, скасовано реєстраційні дії від 14.08.2019 року та 03.09.2019 року вчинені приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. щодо спірної земельної ділянки та реєстраційні дії від 30.09.2019 року та 01.10.2019 року вчинені державним реєстратором ДП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» Кононенком Ю.М. стосовно дроблення спірної земельної ділянки на чотири різні земельні ділянки кадастрові номери: :33:027:6210, :33:027:6212, :33:027:6211, :33:027:6213.

Однак, згідно даних публічної кадастрової карти відсутні відомості щодо ОСОБА_2 , як первинного власника земельної ділянки, яка вибула з його володіння поза його волею.

29.12.2021 року ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

03.10.2022 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановлений законом порядку, причини неявки суду невідомі. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Представник відповідача Центра адміністративних послуг Вишгородської районної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядку, причини неявки суду невідомі. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 249582, виданий на підставі розпорядження Вишгородської райдержадміністрації від 13.06.2008 року № 375 на ім`я ОСОБА_2 , на власність земельної ділянки площею 0,9999га, розташованої Київська область, Вишгородський район, Лебедівська с/рада, з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер :33:027:0153.

Згідно копії наказу Міністерства юстиції України від 08.09.2021 року № 3172/5, скаргу ОСОБА_3 від 13.12.2019 року задоволено в повному обсязі. Скасовано рішення від 14.08.2019 №№ 48224647, 4822666, 48228865, від 30.08.2019 № 48457541, від 03.09.2019 № 48488902, прийняті приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною. Скасовано рішення від 30.09.2019 №№ 48934714, 48935137, 48934948, від 01.10.2019 № 48942454, прийняті державним реєстратором Комунального підприємства «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» Кононенком Юрієм Миколайовичем. Анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватному нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіній Яні Вікторівні.

Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Крім того, статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Виходячи з цієї норми, фактичне володіння передбачає фактичне панування особи над річчю.

Під незаконним володінням слід розуміти фактичне володіння річчю, яке не має правової підстави (передбаченої законом, договором чи адміністративним актом) або правова підстава якого відпала чи визнана недійсною.

Аналіз вказаної норми та зміст позовних вимог ОСОБА_2 за даним позовом свідчить про те, що даний позов відноситься до віндикаційних позовів (витребування майна з чужого незаконного володіння).

Віндикація - витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Віндикаційним позовом захищаються права власності в цілому, оскільки він пред`являється в тих випадках, коли порушені права володіння користування та розпорядження одночасно. Однак право власності за власником зберігається, тому що може бути підтвердженим правовстановлюючими документами, або іншими письмовими доказами.

Позивачем за віндикаційним позовом є неволодіючий власник. Відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, який може і не знати про неправомірність і незаконність свого володіння та утримання такого майна. Незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав.

Володіння - це фактичне, фізичне панування над майном, яке передбачає повний фізичний контроль його власника чи законного володільця.

Власник має право витребувати своє майно від особи, в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інше.

Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, зокрема факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його в натурі у відповідача, які і становлять предмет доказування.

Предметом доказування у такій справі є обставини, що мають засвідчити правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, а саме: підтверджують його право власності або інше речове право титульного володільця на витребуване майно; вибуття майна з володіння позивача; наявність майна в натурі у володінні відповідача; відсутність у відповідача правових підстав для володіння цим майном.

Сторонами у віндикаційному позові виступають власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але й фактично вже нею не володіє та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і не добросовісний).

Отже, аналіз статті 387 ЦК України свідчить про те, що віндикаційний позов ґрунтується передусім на тому, що право власності на річ є абсолютним і слідує за річчю, зберігаючись навіть у випадку незаконного вибуття з володіння власника та в період перебування в незаконному володінні іншої особи. Тому віндикаційна вимога може бути заявлена щодо витребування лише індивідуально-визначеної речі.

Таким чином, звертаючись з даним позовом, позивач має надати докази на підтвердження права власності на спірне майно, має довести індивідуальні ознаки майна, що витребовується, наявність майна у незаконному володінні відповідача, а також відсутність в останнього правових підстав для володіння цим майном.

Крім того, при розгляді віндикаційного позову позивач повинен підтвердити право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. На підтвердження наявності у позивача суб`єктивного права на витребуване майно позивач повинен надати суду відповідні докази.

Постановою Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі № 910/13536/19 визначено, що для застосування передбаченого статті 387 ЦК України правового механізму відновлення порушеного права власності необхідним є встановлення наступних обставин у їх сукупності: існування в натурі індивідуально визначеного майна з ідентифікуючими ознаками на момент подачі позову та прийняття судом рішення про його витребування; наявність підтвердженого права власності або права законного володіння у позивача на відповідне майно; відсутність у власника чи титульного володільця можливості здійснювати фактичне володіння цим майном через те, що відповідач на момент подачі позову та прийняття рішення у справі фактично тримає його у себе; відсутність договірних відносин між позивачем і відповідачем, оскільки в протилежному випадку застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

За даним позовом, позивач просить витребувати з чужого незаконного володіння у відповідача ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме земельну ділянку, загальною площею 0.9999га, кадастровий номер :33:027:0153.

Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача Центр адміністративних послуг Вишгородської районної адміністрації провести державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 земельної ділянки загальної площею 0,9999га, кадастровий номер :33:027:0153 на підставі рішення суду.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_2 не додано жодного доказу, який підтверджує порушення відповідачем ОСОБА_3 право власності або право користування спірної земельною ділянкою та відмовою відповідачем Центром адміністративних послуг Вишгородської районної адміністрації провести державну реєстрацію права власності спірної земельної ділянки за позивачем.

Більше того, посилаючись на вибуття спірної земельної ділянки з приватної власності ОСОБА_2 , позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження даної обставини.

Слід також зазначити, що позивач також не довів доказами в розрізі положень ст.ст. 76-80 ЦПК України факту наявності спірного майна в натурі у незаконному володінні саме відповідача ОСОБА_3 як станом на момент звернення з позовом, так і станом на дату ухвалення рішення суду.

Судом враховується, що будь-яких інших доказів перебування спірної земельної ділянки у володінні ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння не підтверджена жодними обставинами, які входять до предмета доказування у даному спорі (з вимогами віндикаційного позову). Зокрема, позивачем не доведено: факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, а також наявність майна в натурі у незаконному володінні саме відповідача ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, суд надійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з підстав їх недоведеності, за викладених в позовній заяві обставин.

З урахуванням положення статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 321, 387 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 15, 76-81, 89, 95, 141, 177, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273-279 ЦПК України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Центру адміністративних послуг Вишгородської районної адміністрації про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 );

Центр адміністративних послуг Вишгородської районної адміністрації (ЄДРПОУ в матеріалах справи відсутній, 07300, Київська область, м. Вишгород, пл. Шевченка, 1)

Дата складення повного судового рішення 01.03.2023 року.

Суддя О.Д. Рудюк