Справа № 372/3566/22
Провадження № 2-309/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Литвинюк Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про стягнення страховоно відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 06.08.2021 року о 17 год. 25 хв. у м. Обухів, по вул. Київська,99, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , відповідач по справі та автомобіль «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент даної пригоди діяв договір добровільного страхування укладений між позивачем та ОСОБА_2 . Постановою Обухівського районного суду Київської області від 06 вересня 2021 року відповідача було визнано винним у дорожньо-транспортний пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля ОСОБА_3 склала 87604 грн. 90 коп.. Позивачем, на виконання договору добровільного страхування було сплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 86569 грн.15 коп. Автомобіль відповідача був застрахований в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», а тому позивач звернувся до неї про відшкодування коштів сплачених ними. Остання їм сплатила 57932 грн. 04 коп., що не відповідає розміру відшкодування сплаченого ними, а тому просять стягнути з відповідача різницю не отриманого відшкодування в розмірі 28637 грн.11 коп. та судовий збір в розмірі 2481 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав письмове клопотання, що позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити за їх відсутністю.(а.с.31)

Відповідач, подавши відзив на позовну заяву вказав, що дійсно 06.08.2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за його участю, в зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. На час пригоди його відповідальність була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Страховий ліміт за шкоду заподіяну майну складає 130000 грн., що перевищує розмір відшкодування сплачений позивачем, а тому просить в задоволенні позову відмовити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, але подав письмову заяву про проведення слухання справи за їх відсутністю та проханням відмовити в задоволенні позову.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.09.2020 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №28-5002-20-00079, а саме автомобіля «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.4-9).

24.09.2020 року відповідач отримав поліс №АР/8899304 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіля автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .(а.с.39) Строк дії полісу з 27.09.2020 року по 26.09.2021 року. Страхова сума за заподіяну шкоду 130000 грн.

06.08.2021 року о 17 год. 25 хв. у м. Обухів, по вул. Київська,99, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , відповідач по справі та автомобіль «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , що підтверджується копіює постанови Обухівського районного суду Київської області від 06.09.2021 року.(а.с.11)

22.09.2021 року позивач сплатив страхове відшкодування в розмірі 86569 грн. 15 коп.(а.с.20)

03.11.2021 року ПАТ «НАСК «Оранта» сплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 57932 грн. 04 коп.(а.с.21)

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування».

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, є Закон України «Про страхування».

Згідно з статтею 3 даного Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону ).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом «Про страхування» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

На час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль відповідача був застрахований в ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджується страховим полісом. Відповідно до даного полісу сума страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну складала 130000 грн. Позивачем було сплачено страхове відшкодування потерпілій в розмірі 85569 грн. 15 коп. та отримано від страхової компанії відповідача 57932 грн. 04 коп. При цьому позивач просить стягнути різницю не отриманого відшкодування з відповідача, що на думку суду є безпідставним, так як сплачене страхове відшкодування позивача та отримане від страхової компанії відповідача не перевищує ліміт страхового відшкодування, після якого, згідно статті 1194 ЦК України настає відповідальність відповідача.

Виходячи з цього суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову повністю.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 81, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про стягнення страховоно відшкодування, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Зінченко