ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/369/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: забезпечення позову
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С. ? Волобуєва О.О.?,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дерев`янченко Ярослава Юрійовича на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі представник позивача адвокат Дерев`янченко Я.Ю. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування скарги адвокат зазначив, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки вимоги в заяви про забезпечення позову є співмірними заявленим позивачем вимогами.

Вказала, що суд при розгляді заяви про забезпечення позову не звернув уваги на те, що позивачу стало відомо про існування довіреності на користування та розпорядження спірним транспортним засобом, яка була зроблена вже після смерті спадкодавця.

Вказує, що відповідно до Скороченого витягу з Єдиного реєстру довіреностей від 22.11.2022 року, отриманого у приватного нотаріуса Соболєвої А.В. містить запис про наявність довіреності, дата посвідчення 25.04.2022 року, тобто це свідчить про те, що позивач довіреності не надавала, відповідач без згоди співвласника не міг також, що свідчить про можливість шахрайського переоформлення права власності на транспортні засоби.

Також, з відповіді ГСЦ МВС в Харківській області від 21.11.2022 року вбачається, що на автомобіль «Шкода» здійснена перереєстрація власника на підставі договору купівлі-продажу від 07.09.2021 року на ім`я ОСОБА_4 щодо транспортного засобу АУДІ, здійснена перереєстрація права власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.09.2021 року на ім`я ОСОБА_5 , у подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.2022 року на ім`я ОСОБА_2 .

Зазначає, що зазначені дії були здійснені без її згоди як співвласника.

Звертає увагу на те, що суд не дав належної оцінки інформації, яка надав позивач щодо активних дій по відношенню до спірного майна, які полягають у видачі довіреності на розпорядження цим майном, та інформації, що після смерті спадкодавця відбулась зміна власників транспортних засобів, що є предметом судового розгляду без волі позивача.

Учасники справи не скористались правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду судового рішення відповідно до норми частини третьої статті 360 ЦПК України.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про судове засідання, що відповідно до ст.ст. 131, 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції у цілому відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна.

Представник позивача 30.11.2022 року подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на транспортний засіб (автомобіль): марки та моделі Skoda Roomster, 2008 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; Накласти арешт на транспортний засіб (автомобіль): марки та моделі AUDI A7, 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_3 , чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 . Заборонити будь-якій особі користуватися транспортним засобом (автомобілем): марки та моделі SKODA ROOMSTER, 2008 року випуску, номер кузова: НОМЕР_5 , сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , шляхом його вилучення та передачі на відповідальне зберігання на спеціальний майданчик та стоянку територіального органу МВС у Харківській області за рахунок коштів власника транспортного засобу; Заборонити будь-якій особі користуватися транспортним засобом (автомобілем): марки та моделі AUDI A7, 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_6 , чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , шляхом його вилучення та передачі на відповідальне зберігання на спеціальний майданчик та стоянку територіального органу МВС у Харківській області за рахунок коштів власника транспортного засобу.

На обґрунтування поданої заяви представник позивача вказав, що позивач ОСОБА_1 заперечує наявність у неї спірного майна, а відповідач в зустрічному позові зазначає, що транспортні засоби перебувають у ОСОБА_1 . По-друге: позивачка немає достовірної інформації у кого знаходяться спірні автомобілі.

Разом з тим, позивачці на підставі відповіді з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області № 21-11 від 21.11.2022 стало відомо, що після смерті спадкодавця ОСОБА_6 та вступу у спадщину позивачки ОСОБА_1 спірні автомобілі були відчужені, а саме:

-SKODA ROOMS 2008 року випуску на підставі договору купівлі-продажу, вчиненому у територіальному сервісному центрі 6342 від 07.09.2021 зареєстрована на нового власника ОСОБА_4 ;

-AUDI A7 2012 року випуску на підставі договору купівлі-продажу, укладеному у територіальному сервісному центрі 6349 від 04.09.2021 року зареєстрований за ОСОБА_5 , а у подальшому у територіальному сервісному центрі 4641 на підставі договору купівлі-продажу за відповідачем по цій справі ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулася і заміна реєстраційного номера транспортного засобу на новий НОМЕР_7 .

На підставі викладеного вважає, що існують усі ризики ускладнення подальшого виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції свої висновки обґрунтував тим, що посилання представника позивача у заяві про забезпечення позову на те, що сторони не знають у кого саме перебувають спірні автомобілі не може бути підставою для подачі заяви про забезпечення позову, з огляду на те, що якщо у власника є обґрунтовані підстави вважати, що його автомобіль було незаконно відчужено третіми особами, він має право звернутися до правоохоронних органів з метою встановлення його місцезнаходження.

З цих підстав суд дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову, не мотивоване та є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, а тому заява задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до проявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам було роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. п. 2-3, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п.п. 1-9 цієї частини.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач посилалась на те, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав і законних інтересів у разі задоволення позову.

Обраний позивачем вид забезпечення позову може призвести до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арешт майна обмежує правомочності відповідача використовувати належне йому на праві власності майно.

Судом встановлено, що згідно інформації, наданої Начальником Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області № 21-11 від 21.11.2022 спірний автомобіль SKODA ROOMS 2008 року випуску на підставі договору купівлі-продажу, вчиненому у територіальному сервісному центрі 6342 від 07.09.2021 зареєстрована на нового власника ОСОБА_4 , який не є учасником справи, та має новий державний номер реєстрації НОМЕР_2 .

Отже, забезпечення позову відносно вищевказаного спірного авто SKODA ROOMS виходить поза межі заявленого позову, його власником є інша особа, ОСОБА_4 , який не є учасником справи.

Спірний автомобіль AUDI A7 2012 року випуску на підставі договору купівлі-продажу, укладеному у територіальному сервісному центрі 6349 від 04.09.2021 року спочатку був зареєстрований за ОСОБА_5 , а у подальшому- у територіальному сервісному центрі 4641 на підставі договору купівлі-продажу за відповідачем по цій справі ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулася заміна реєстраційного номера транспортного засобу на новий - НОМЕР_7 (а.с. 32).

Отже, автомобіль AUDI A7 2012 року випуску перебуває у власності відповідача. Проте, зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що вона просила припинити її право власності на частину на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.08.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Балух Н.В. за реєстровим №1859 на автомобіль AUDI A7 2012 року випуску та визнати право власності на зазначений автомобіль за відповідачем ОСОБА_2 , який наразі вже є його власником, тому накладення на цей автомобіль арещту також є неспівмірним з заявленими позовними вимогами.

Таким чином, колегія суддів, проаналізувавши зміст позовних вимог, враховуючи безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, дійшла висновку про те, що вчинення відповідачем дій по розпорядженню автомобілем AUDI A7 2012 року випуску не зможе істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З огляду на зміст позовних вимог та запропоновані позивачем заходи забезпечення позову, на необхідність дотримання балансу між інтересами позивача та відповідача, колегія суддів приходить до висновку про те, що запропонований позивачем захід забезпечення позову є неспівмірним з позовними вимогами та в значній мірі необґрунтовано обмежує права відповідача, як співвласника автомобіля, в результаті чого надає додаткову перевагу інтересам позивача над інтересами відповідача, чим порушує забезпечення гарантування збалансованості інтересів сторін.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив своє рішення відповідно до вимог матеріального і процесуального права, а доводи скарги висновків суду не спростували, колегія суддів не вбачає законних підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дерев`янченко Ярослава Юрійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 21 березня 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегія І.В. Бурлака.

Ю.М. Мальований.