Справа № 204/2075/22
Провадження № 2/204/261/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Єрмак Д.О.,

за участю представника позивача адвоката Буділка П.В.,

за участю представника відповідача

ОСОБА_1 адвоката Колєснікової Є.О.,

за участю представника відповідача

ОСОБА_2 адвоката Макучкіна Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду у м.Дніпро цивільну справу позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Наталія Андріївна, про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Н.А., зареєстровано в реєстрі 356 з застосуванням наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати недійсним договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Н.А., зареєстровано в реєстрі 356, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- застосувати наслідки недійсності правочину, а саме, що кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину;

- стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 перебували з ОСОБА_2 у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дорослого сина. У 2008 році Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб, укладений 18.09.1993 року та зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровськ, актовий запис № 584. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 204/3674/18 провадження № 2/204/1252/18 від 10.07.2018 року шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу сторонами було подано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська позови, як первісний з боку ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна набутого під час шлюбу. За рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2020 року в задоволені первісного позову суд відмовив. Зустрічний позов задовольнив частково. Суд поділив спільне сумісне майно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а саме автомобіль марки Subaru Legacy, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Спільне майно було поділено шляхом визнання по транспортного засобу за кожною стороною, припинивши право спільної сумісної власності на цей транспортний засіб.

Під час розгляду справи у суді сторонами ставилося питання щодо поділу квартири АДРЕСА_1 , проте зазначена квартира не була предметом судового розгляду та поділу, оскільки у квітні 2019 року, сторони домовилися про продаж нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 на умовах поділу в подальшому коштів від виторгу, для чого Позивач надав ОСОБА_2 довіреність на право розпорядження його часткою квартири, ринкова вартість якої за наявним у нього висновком оцінювача, що замовлялася ОСОБА_2 , станом на 10.12.2018 року складала 1322 759 грн. Однак ОСОБА_2 продала 10.04.2019 року квартиру за заниженою вартістю, а кошти в очікуваному розмірі від продажу майна йому не передала. Під час домовленості між колишнім подружжям, було оговорено, що квартиру слід продавати за грошові кошти не менше ніж 1322 759 грн., оскільки на той час це була ринкова вартість нерухомого майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 , оскільки квартира розташована в гарному місці м. Дніпро, в ній було здійснено дуже якісний ремонт.

Таким чином, станом на день звернення до суду Позивач за цим позовом до теперішнього часу не отримав грошових коштів за свою частку з проданої квартири, не зважаючи на те, що з дня продажу майна 10.04.2019 року буде як 3 роки.

Незважаючи на те, що Позивач не є стороною договору, який оспорюється, проте його права є порушеними, у зв`язку з тим, що грошові кошти з дня продажу нерухомого майна у 2019 року за його частку у спільно набутому подружжі майні, колишньою дружиною не сплачені, крім того, ціна правочину у розмірі 765321, 11 грн. не була реальною ринковою вартістю цього майна на день укладення договору, різниця між реальною вартістю нерухомого майна (1322 759, 00 грн), квартири АДРЕСА_1 на день продажу складала 557, 438 грн., що еквівалентно 20 тисяч доларів США при курсі валют НБ України у 2019 році у розмірі 27, 16 грн. за 1 долар США.

Згідно з висновком про вартість майна вартість квартири становила 1 322 759 грн.

З дати проведення та надання висновку про вартість майна (10.12.2018 року) по дату оцінки (12.03.2019 року), яка була застосована при укладені договору, та з якої було сплачені бюджетні платежі, податкові платежі тощо складає 765 231,11 грн. Згідно чинного законодавства України, оцінка про вартість майна (висновок) дійсна шість місяців з дати оцінки. Отже, з дати проведення первісної оцінки по день проведення іншої не минуло 6 місяців, друга оцінка була проведена після спливу трьох місяців. Позивач вважає, що на ринку нерухомого майна, та зміни кон`юнктури ринку щодо зміни вартості майна в нижчу сторону не було підстав, оскільки за 3 місяця квартира АДРЕСА_1 не могла впасти у вартості у розмірі 20 тис. доларів США.

Позивач вважає, що його колишня дружина з Покупцем була в змові та суттєво занизили вартість майна, яке продавалося, та яке покупалося. Позивач впевнений, що Покупець сплатила грошові кошти ОСОБА_2 поза межами нотаріальної контори, особисто, котрі пішли їй, щоб уникнути податкового навантаження та щоб остання не здійснила розрахунок за майно, яке перебувало у спільній сумісній власності Позивача та Відповідача.

Відповідно до п. 15 договору купівлі - продажу від 10.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Н.А., зазначено, що договір укладається за згодою другого з подружжя, що підтверджено відповідною заявою від імені ОСОБА_3 , про згоду колишнього чоловіка на продаж нерухомого майна колишньою дружиною, справжність підпису на якій засвідчено 04.04.2019 року Огородник Л.В. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу за реєстровим № 620. Позивач дійсно надавав таку заяву, проте, оговорена сума продажу квартири була саме не менше 1322, 759 грн., а ніяким чином за 765 231,11 грн.

З урахуванням того, що розрахунки з ним, до теперішнього часу з боку колишньої дружини не проведені, Позивач звертається до суду та просить суд визнати договір- купівлі від 10.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Н.А., зареєстровано в реєстрі № 356 недійсним. При цьому, позивач зауважує, що продаж квартири відбувся за ціною значно нижчою, а ніж зазначена у висновку про вартість майна.

Позивач акцентує, що його волі на продаж квартири за найнижчу ціну не було. З боку позивача на ім`я дружини було надано довіреність на вчинення будь - яких дій, проте, ціна продажу квартири оговорювалася і не мала бути нижче ніж 1 322 759 грн. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заява просив її задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні, відзив на позовну заяву підтримала, проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, просила суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з його необґрунтованістю. Поданий відзив на позовну заяву підтримав.

В судове засідання приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Н.А. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, заперечення представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 1993 року, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2018 року (арк.с.16-17).

15 лютого 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підписано попередній договір, відповідно до якого сторони зобов`язувалися в майбутньому укласти і належним чином оформити договір купівлі - продажу нерухомого майна, квартири АДРЕСА_1 .

Продавець погодився продати, а покупець купити квартиру за ціною 1276520 грн., що еквівалентно 47000 доларів США. Сторони погодили, що укладення та нотаріальне посвідчення договору буде здійснено 12 квітня 2019 року у приміщенні офісу нотаріуса Софійченко Наталії Андріївни (арк.с.15).

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Однак, укладений попередній договір нотаріально посвідчений не був.

10 квітня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Н.А., за реєстровим № 356, відповідно до якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 3 договору згідно зі звітом про оцінку майна №12032019_14, ідентифікатор за базою ФДМУ ГВМГУЮ206308 та Висновком про вартість об`єкта оцінки, на дату оцінки 12.03.2019 року, складеним оцінювачем ТОВ «Експертна компанія «Альфа - Гарант» ринкова вартість об`єкта оцінки складає 765 231, 11 грн.

Відповідно до п. 15 договору зазначено, що договір укладається за згодою другого з подружжя, що підтверджено відповідною заявою від імені ОСОБА_3 , про згоду колишнього чоловіка на продаж нерухомого майна колишньою дружиною, справжність підпису на який посвідчено 04 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Огородник Л.В. за реєстровим № 620.

За взаємною домовленістю та згодою сторін продаж квартири, яка є предметом договору вчинено за 765231, 11 грн., шляхом перерахування суми продажу на поточний рахунок відкритий на ім`я продавця у ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», що підтверджено платіжним дорученням № 100419/01 від 10 квітня 2019 року (арк.с.18-19).

Отже, аналізуючи договір купівлі - продажу квартири, суд приходить до висновку, що сторонами правочину досягнуто згоди щодо усіх умов договору, виконано зобов`язання за ним, договір укладено продавцем ОСОБА_2 за згоди ОСОБА_3 . Вказане також встановлено рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2020 року, яке набрало законної сили.

Відповідно до висновку про вартість майна, складеного ФОП ОСОБА_4 від 10.12.2018 року, ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 , складає 1322759 грн. (арк.с.20-27).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2020 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.12.2020 року, ОСОБА_3 в задоволенні його позову до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, набутого у шлюбі - відмовлено в повному обсязі. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, набутого під час шлюбу - задоволено частково. Поділено спільне сумісне майно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 -автомобіль марки Subaru модель Legacy, тип - легковий седан-В, номер шасі -VIN - НОМЕР_2 , 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки Subaru модель Legacy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по частині за кожним, припинивши право спільної сумісної власності на цей транспортний засіб. Вирішено питання про стягнення судових витрат (арк.с.28-30).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зазначено, що преюдиційність, це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.203 ЦК України, встановлено вичерпний перелік підстав, з яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачам), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2020 року, яке має преюдиційне значення, встановлено що 04 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Огородник Л. В. посвідчена з вчиненням запису в реєстрі за № 620 заява ОСОБА_3 до компетентних органів та усіх, кого це стосується, якою він надав безумовну та безвідкличну згоду своїй колишній дружині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на продаж квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цією заявою ОСОБА_3 виявив свою безумовну згоду з тим, щоб усі без винятку умови продажу визначалися його колишньою дружиною ОСОБА_2 самостійно, без додаткового погодження цих питань з ним, та підтвердив, що здійснення такого правочину відповідає також його інтересам. А також про те, що не заперечує проти укладення та підписання нею договору купівлі-продажу вищезазначеного майна на умовах на її власний розсуд, договорів про внесення змін та доповнень, розривати укладені договори щодо вказаного майна тощо.

Отже, в ході розгляду справи позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідачів, зокрема, у тому, що продаж майна здійснено за ціною нижчою, а ніж він давав на це згоду. При цьому, доводи позивача про те, що він давав згоду на продаж квартири за ціною, яка встановлена на підставі висновку про оцінку майна від 10.12.2018 року, не є доказом, який підтверджує порушення його прав. Натомість, суд звертає увагу, що згода ОСОБА_3 на продаж квартири, яка була посвідчена нотаріусом, складена 04 квітня 2019 року, після складання висновку про вартість майна від 12.03.2019 року, відповідно до якого встановлено, що вартість квартири складає 765231, 11 грн. Вказана обставина встановлена в ході розгляду даної справи, а також встановлена рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2020 року. Не доведено позивачем та його представником в ході судового розгляду недобросовісність дій при укладенні договору купівлі - продажу відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також будь - яку змову відповідачів, яка була направлена на приховання дійсної вартості, за яку було вчинено продаж квартири.

Не доведено, також, позивачем, а саме не надано відповідних доказів, та не заявлено клопотань про їх витребування, факту, що ним не отримано половину грошових коштів від реалізації квартири. Однак, суд зауважує, що у разі не отримання позивачем коштів від продажу квартири, він не позбавлений права на звернутися до суду з позовом про стягнення відповідної суми грошових коштів.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність обставин, якими позивач обґрунтовував заявлені позовні вимоги, тому відсутні підстави для визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 та застосування наслідків недійсності правочину, у зв`язку з чим суд доходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати залишити на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 203,204, 215, 635, 655 ЦК України, ст.ст.4,5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Наталія Андріївна, про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Н.А., зареєстровано в реєстрі 356 з застосуванням наслідків недійсності правочину- залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Ю. Мащук