Справа № 127/6037/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 про встановлення факту -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про встановлення факту, у якій він просив встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дійсності не проживав до кінця своєї смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Дана заява, не відповідає вимогам ст.ст.175, 177, 294 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), а тому підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Разом із тим, заява ОСОБА_1 не містить відомостей про поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти заявника та заінтересованих осіб, що необхідно виправити заявнику.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1-2 ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відтак, заявнику необхідно конкретизувати прохальну частину заяви із зазначенням конкретного факту, який він просить встановити. У мотивувальній частині заяви належить викласти, з якою метою заявник просить встановити цей факт, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також додати до заяви докази, що підтверджують викладені в заяві обставини та вказати мету встановлення даного факту.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні станом на 01 січня 2023 року становить 2684 грн.

Згідно з п.п.4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою, встановлений розмір судового збору 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До заяви ОСОБА_1 про встановлення факту додано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, з огляду на скрутне матеріальне становище. Заявник зазначає, що він не мав будь-яких доходів за минулий рік, у підтвердження чого надає відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників.

Згідно із ч.1,3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно ж до ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У вказаній вище ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» визначено три альтернативні умови, за яких можливо відстрочити (розстрочити, а також з огляду на зміст ч.2 цієї статті зменшити чи звільнити від сплати судового збору), а саме: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; 2)позивач віднесений до певної категорії осіб (військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Тобто підставою для звільнення від сплати судового збору є відповідний майновий стан заявника при одночасному дотриманні умов, визначених у частині 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір». Отже, законом передбачено перелік умов, за наявності яких, лише у виключних випадках, суд вправі звільнити сторону по справі від сплати судового збору.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку з цим, скрутне матеріальне становище заявника, не може вважатись достатньою підставою для звільнення його від сплати судового збору.

Суд звертає увагу на те, що із наданих суду документів не вбачається, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, перелічених в п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту заяви про встановлення факту не зрозуміло, для захисту яких прав вона подана (сімейних, соціальних, трудових, житлових тощо). Крім цього, надані заявником відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків з 1 кварталу 2021 року по 1 квартал 2022 року (а не за весь календарний рік) не дозволяє встановити, що розмір судового збору (536,80 грн) перевищує 5 відсотків річного доходу заявника, адже відомості за 2022 року відсутні.

Доказів реального майнового стану, зокрема: довідки про склад сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунках коштів, документи про відсутність придбання рухомого чи нерухомого майна тощо, суду також надано не було.

Отже, вказані вище обставини у своїй сукупності унеможливлюють застосування ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року).

Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у заявника пільг щодо його сплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами заявника стосовно можливості звернення до суду у даній справі дотримано.

За таких обставин у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору необхідно відмовити.

Тому, заявнику слід сплатити судовий збір у розмірі 536,80 грн за такими реквізитами: отримувач коштів УК у м.Вінниці/отг м.Вінниця/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37979858, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0002856, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький міський суд Вінницької області (назва суду, де розглядається справа); надати суду оригінал відповідного платіжного документу.

Крім того, згідно з п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Разом з тим, подана заява не містить даного розрахунку.

Згідно з п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Натомість, заявником не зазначено, чи існують докази, які не можуть бути подані до заяви, не зазначено щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Крім того, згідно п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

При цьому, в матеріалах заяви відсутнє підтвердження заявника про те, що заявником не подано іншої заяви (заяв) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, згідно вимог ст. 177 ЦПК України до заяви додаються копії заяви та копій всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості заінтересованих осіб.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

При цьому, суд звертає увагу на порядок засвідчення копій документів, а саме: відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації» (затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту «підпис».

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч.2 ст.185 ЦПК України).

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.95, 175, 177, 185, 260, 261, 294, 315, 318 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту - залишити без руху та надати заявнику строк для усунення вказаних недоліків п`ять днів з дня отримання даної ухвали суду для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

У разі невиконання вказаних недоліків, дана заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя :