П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року м. Київ

Справа № 757/56805/20-ц

Провадження № 22-ц/824/4464/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д ., Шкоріної О. І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернулася до відповідача із запитом про надання публічної інформації, проте відповідач відповідь не надав. В подальшому рішенням суду вказану бездіяльність було визнано протиправною та зобов`язано розглянути запит позивача.

Вказане в сукупності завдало позивачу моральну шкоди, яку ОСОБА_1 оцінює в розмірі 28 338,00 грн та просить стягнути на свою користь.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про відшкодування моральної шкоди. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання з повідомленням (викликом) сторін.

01 жовтня 2021 року відповідно до розпорядження № 338 від 01 жовтня 2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року прийнято цивільну справу № 757/56805/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про відшкодування моральної шкоди до провадження судді Печерського районного суду міста Києва Ільєвої Т. Г.

Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмір 2 000,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наявності факту бездіяльності Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, яка полягає у ненаданні своєчасної відповіді на запит позивача, що в свою чергу свідчить про завдання душевних страждань позивачу, оскільки порушені її права, які закріплені на конституційному рівні. Бездіяльність відповідача підтверджується судовим рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі № 580/2215/20.

26 вересня 2022 року Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року та ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Департаментом було дотримано вимоги статей 3, 4, 5, 19, 20, 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме вчасно розглянуто (на протязі п?яти робочих днів) запит ОСОБА_1 , підготовлено та надіслано їй належним чином оформлену відповідь засобами поштового зв?язку, чому надана належна правова оцінка судом першої інстанції у справі № 580/2215/20. Позивачкою подано більше 30 позовів про стягнення моральної шкоди за результатом розгляду її запитів, за результатом аналізу яких вбачається недобросовісність та навмисне створення позивачкою підстав для звернення до суду. Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Позивачкою не доведено жодними належними та допустимими доказами як заподіяння їй моральної шкоди відповідачем, так і наявності причинного зв?язку між заподіяною шкодою та протиправними діяннями.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 27 вересня 2022 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року витребувано з Печерського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 757/56805/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про відшкодування моральної шкоди.

16 листопада 2022 року матеріали цивільної справи № 757/56805/20-ц надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28листопада 2022 року клопотання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва

від 10 серпня 2022 року задоволено та поновлено його.

Апеляційну Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Заявнику необхідно було доплатити судовий збір.

19 грудня 2022 року заявник на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року надав докази доплати судового збору, у розмірі встановленому судом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову у даній справі становить 28 338,00 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 100 = 248 100,00 грн).

А за правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» із запитом від 28 травня 2020 року, в якому просила надати засвідчену копію Положення про Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Не отримавши станом на 22 червня 2020 року відповіді на вказаний запит, ОСОБА_1 в цей же день звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо ненадання публічної інформації за запитом

від 28 травня 2020 року;

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію;

- зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України розглянути запит від 28 травня 2020 року про надання публічної інформації.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року у справі № 580/2215/20 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити дії відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня

2020 року у справі № 580/2215/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо ненадання публічної інформації за запитом

від 28 травня 2020 року.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію.

Зобов`язано Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України розглянути запит від 28 травня 2020 року про надання публічної інформації.

У справі № 580/2215/20 Шостий апеляційний адміністративний суд зробив висновок про протиправність бездіяльності Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо ненадання позивачу запитуваної інформації у відповідь на запит про отримання публічної інформації від 28 травня 2020 року у передбачений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк та необхідність зобов`язання відповідача розглянути вказаний запит відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Надаючи оцінку виниклим між сторонам правовідносин, Київський апеляційний суд виходить із такого.

Предметом спору у цій справі є вимога ОСОБА_1 про стягнення з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України моральної шкоди, завданої бездіяльністю, що встановлено постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі № 580/2215/20.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За змістом статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, незалежно від вини цієї особи.

На відміну від загальних норм статей 1166, 1167 ЦК України, що вимагають встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми статей 1173, 1174 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини органу державної влади та його посадової або службової особи.

Таким чином, правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи - шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. При цьому шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 753/11250/14-ц (провадження № 61-6568св22).

Судом встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі № 580/2215/20 визнано протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо ненадання публічної інформації за запитом від 28 травня 2020 року. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію. Зобов`язано Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України розглянути запит від 28 травня 2020 року про надання публічної інформації.

Вказане судове рішення набрало законної сили.

У вказаній справі апеляційний суд зробив висновок та встановив протиправність бездіяльності Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо ненадання позивачу запитуваної інформації у відповідь на запит про отримання публічної інформації від 28 травня 2020 року.

За правилами частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, Київським апеляційним судом у справі, що переглядається, встановлено факт наявності у діях відповідача бездіяльності, що підтверджується постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі № 580/2215/20.

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

У відповідності до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені та доведені.

У справі, яка переглядається, порушення прав позивача доведено у встановленому порядку за результатами розгляду справи.

Таким чином Київський апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов?язку зі сплати моральної шкоди, у зв?язку із наявністю факту у його діях бездіяльності, що призвело до моральних страждань позивача, розмір якої судом першої інстанції обґрунтовано визначено в сумі 2 000,00 грн із врахуванням засад розумності та справедливості та рівня завдання моральної шкоди.

Аргументи наведені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від

18 липня 2006 року).

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має правозалишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції Українибез задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 10серпня

2022 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня

2022 року - без змін, розподіл судових витрат за наслідком перегляду справи в апеляційному порядку, Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна