ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2023 року м. Кропивницький

справа № 405/2758/21

провадження № 22-ц/4809/136/23

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда у складі судді Іванової Л.А. від 26 січня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця,-

встановив:

У квітні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_2 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 16.01.2015, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ними договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Зазначав, що банком на підставі укладеного між ними договору було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а також надано їй у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 9000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.12.2018. Спадкоємцем померлої ОСОБА_2 є ОСОБА_1 оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем.

Банк зазначив, що на виконання вимог ч.2 ст. 1281 ЦК України, 06.05.2020 була направлена претензія кредитора до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 та 13.08.2020 банк отримав відповідь, в якій зазначалось, що претензію переслано до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 та 15.06.2020 отримана відповідь.

11.09.2020 банком було направлено ОСОБА_1 лист-претензію, як до спадкоємця, який постійно проживав зі спадкодавцем, але жодних дій ним не було виконано.

Позивач вказав, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 16.01.2015 становить 6206,68 грн, яка складається з 6206,68 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту, 6206,68 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн заборгованість за відсотками нараховано на прострочений кредит згідно ст.. 625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії.

Посилаючись на ці обставини, банк просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь зазначену суму боргу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України,часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оскільки, після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України, у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Отже, за правилами статей 1281, 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У будь-якому випадку підлягає з`ясуванню коло осіб, які не лише визначені в законі або в заповіті як спадкоємці, але й прийняли спадщину у спосіб, визначений законом. Такий висновок зумовлений застереженням статті 1281 ЦК України щодо пред`явлення кредитором вимог лише до тих спадкоємців, які прийняли спадщину.

Такі ж правові висновки зроблені Верховним Судом у Постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 336/5443/16, провадження № 61-34319св18, від 17 липня 2019 року у справі № 562/2411/16-ц, провадження № 61-34931св18, від 06 листопада 2019 року у справі № 279/7765/15-ц, провадження № 61-28853св18, підстав відступити від яких не встановлено.

Відповідно до ст.129 Конституції України, реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією.

Судом встановлено, 16.01.20215 ОСОБА_2 підписала анкету заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку /а.с.24/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис за №3262, складений 22 грудня 2018 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області /а.с.69/.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, станом на дату смерті ОСОБА_2 заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 16.01.2015 становить 6206,68 грн, яка складається з 6206,68 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту, 6206,68 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн заборгованість за відсотками нараховано на прострочений кредит згідно ст.. 625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії /а.с. 11-22/.

24.07.2020 АТ КБ «ПриватБанк» направив ОСОБА_1 лист - претензію за вих. №SAMDNWFC3 з вимогою сплатити заборгованість в розмірі 6 206 грн. 68 коп., як спадкоємцю, який прийняв спадщину шляхом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини

З копії спадкової справи №8/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , яка заведена Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №2 вбачається, що 11 січня 2019 року з заявою про прийняття спадщини (заява від 11 січня 2019 року, зареєстрована під №19) звернулася спадкоємець першої черги за законом - дочка спадкодавця ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка в заяві також повідомила, що, крім неї, є спадкоємець за законом син спадкодавця ОСОБА_1 , при чому, останній заяву про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 в нотаріальну контору не подавав.

Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що позов про стягнення заборгованості пред`явлено банком не до всіх спадкоємців померлої ОСОБА_2 , клопотання про залучення в якості співвідповідача дочки спадкодавця ОСОБА_3 не заявлено, крім того не надано доказів наявності спадкового майна.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Cуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини 1 та 3 статті 13 ЦПК України).

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) інших учасників справи, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них (пункти 2 і 3 частини 2статті 175 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина 2статті 48 ЦПК України).

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених в частинах 1 та 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Отже, наведеними нормами процесуального закону визначено, що вирішення питання щодо заміни належного відповідача, залучення до участі у справі співвідповідача здійснюється лише під час розгляду справи в суді першої інстанції до початку розгляду справи по суті.

Згідно зі статтею 175 ЦПК України позивач формулює позовні вимоги і зобов`язаний зазначити належний склад відповідачів у позові, а суд згідно вимог пункту 4 частини другої статті 197 ЦПК України - уточнити склад осіб, які беруть участь у справі.

Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин, суд відмовляє у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ КБ «Приватбанк» пред`явив позов про стягнення всієї суми боргу за кредитним договором №б/н від 16.01.2015 з ОСОБА_1 . Разом з тим, банк не пред`явив вимог до ОСОБА_3 , яка подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, та не була залучена до участі у даній справі в якості співвідповідача.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк», з підстав незалучення у справі всіх належних відповідачів.

Крім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачем отримано у спадщину будь-яке майно, що належало померлій ОСОБА_2 за життя, оскільки відповідач з заявою про прийняття спадщини не звертався.

Крім того, позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна,так і його вартості.

Слід зауважити, що при вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем по справі не було подано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, доказів наявності спадкового майна, яке залишилось після смерті позичальника та клопотань про встановлення обсягу спадкового майна суду апеляційної інстанції не заявлялось.

При цьому реєстрація боржника та відповідача за однією адресою не є безумовною підставою для висновку про обов`язок відповідача задовольнити вимоги кредитора, оскільки сам факт реєстрації не підтверджує належність нерухомого майна позичальнику.

У спадкоємців виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич