Справа № 472/616/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" лютого 2023 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.

за участю секретаря Фігурської К.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 , третя особа: Веселинівська державна нотаріальна контора Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

10 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа: Веселинівська державна нотаріальна контора Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Староолексіївка, Веселинівського району Миколаївської області помер дід позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області було складено відповідний актовий запис №30 від 12 грудня 2016 року та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 12 грудня 2016 року.

Після смерті діда відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право власності на:

-земельну ділянку площею 6,0752 га, кадастровий номер :05:000:07012, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, що належала спадкодавцю в порядку спадкування після смерті дружини ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-земельну ділянку площею 6 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна йому на праві державного акту.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, який був посвідчений 24 вересня 2001 року секретарем Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області Бойчук О.Я. та зареєстрованого в реєстрі за №113 від 24 вересня 2001 року. Відповідно до цього заповіту ОСОБА_4 заповів все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не склалось і все те, що буде належать на день смерті і те, що він по закону буде мати право ОСОБА_1 .

Про такий заповіт позивач не знав, дізнався про нього лише в лютому 2022 року коли у Веселинівській державній нотаріальній конторі Миколаївської області виявили наявність заповіту і ця обставина стала відома родичам позивача, які і роз`яснили йому, що дійсно за життя дід мав намір залишити заповіт на користь внука, проте чи зробив чи ні вони не знали, а знайшовся заповіт після перевірок в лютому 2022 року у нотаріальній конторі.

Так як позивач не знав про заповіт діда, тому не звертався після його смерті із заявою про прийняття спадщини.

18 лютого 2022 року звернувся до завідувача Другої Вознесенської державної нотаріальної контори в.о. завідувача Веселинівської державної нотаріальної контори Онищенко Л.В. з питань оформлення спадщини після смерті діда. Проте нотаріусом було повідомлено, що у Веселинівській державній нотаріальній конторі Миколаївської області за заявою про прийняття спадщини від імені сина спадкодавця ОСОБА_3 заведена спадкова справа №22/2017 від 17 лютого 2017 року та 03 листопада 2018 року за реєстровим №524 Веселинівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області на його ім`я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

У ОСОБА_4 дружина ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Померла заповіту не склала за свого життя. Після її смерті спадщину прийняв в порядку вимог ч. 2 ст. 1268 ЦК України чоловік ОСОБА_4 , так як постійно проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем на момент смерті. Після смерті баби ОСОБА_5 залишилось спадкове майно земельна ділянка, половину якої успадкував відповідач.

Після перевірки пред`явлених позивачем документів, нотаріус 18 лютого 2022 року рекомендувала звернутися до суду для визначення додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті діда.

Позивач прийняв спадщину діда, оскільки на момент його смерті постійно проживав разом з ним в с. Староолексіївка, за місце реєстрації діда.

Позивач через свою матір звернувся до відповідача з проханням надати у нотаріуса згоду на прийняття ним спадщини, проте відповідач негативно відповів, що не має наміру нічого вчиняти на користь позивача.

Так як подати нотаріусу документів, які б підтвердили факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у позивача немає, тому він змушений звернутися до суду з даними вимогами.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовну заяву просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримала повністю з тих же підстав зазначених в позові та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність.

Представник третьої особи Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 у с. Староолексіївка, Веселинівського району Миколаївської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 12 грудня 2016 року Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області /а.с.15/.

Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 6,0752 га, розташована в межах Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, належну йому в порядку спадкування після смерті дружини ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; земельну ділянку площею 6 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна йому на праві державного акту.

Статтею 1220 ЦК України визначено, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт та заповів все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не склалось і все те, що буде належать на день смерті і те, що він по закону буде мати право ОСОБА_1 . Заповіт складено і посвідчено 24 вересня 2001 року, секретарем Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, і зареєстровано в реєстрі за № 113 /а.с.17/.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 , ОСОБА_6 (рос.мов.) народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , в графі "батько" зазначено - ОСОБА_7 (рос. мов.), в графі "мати" зазначено - ОСОБА_8 (рос. мов.).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_3 , шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 1994 року травня місяця 19 числа зроблено запис за №32. Після розірвання шлюбу присвоєно прізвище "їй" - " ОСОБА_11 ".

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 , ОСОБА_12 (рос. мов.) народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , в графі "батько" зазначено - ОСОБА_13 (рос.мов.), в графі "мати" зазначено - ОСОБА_14 (рос. мов).

Виходячи з наведеного підтверджується родинний зв`язок дід ОСОБА_4 - внук ОСОБА_1 .

Позивач заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини в шестимісячний строк не подавав, оскільки на момент смерті діда він постійно проживав з ним у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з дідом вели спільне господарство, позивач допомагав діду по домогосподарству, так як дід мав похилий вік. Після смерті діда позивач разом зі своєю матір`ю провів його поховання.

На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

18 лютого 2022 року позивач звернувся до виконуючого обов`язки завідувача Веселинівської державної нотаріальної контори завідувача Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В. з приводу оформлення спадщини після смерті діда, однак під час пред`явлення заявником документів нотаріусом було встановлено, що заявник є спадкоємцем за заповітом після смерті свої діда, однак в Веселинівській державній нотаріальній конторі Миколаївської області за заявою про прийняття спадщини від імені сина спадкодавця ОСОБА_3 заведена спадкова справа №22/2017 від 17.02.2017 року, та 03 листопада 2018 року за реєстровим №524 Веселинівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області на його ім`я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а отже позивачем не було подано заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, тобто позивачем пропущено строк, встановлений ст. 1270 ЦК України для подачі заяви про прийняття спадщини.Таким чином, нотаріус рекомендувала заявнику згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України звернутися до суду для визначення додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою-роз`ясненням № 77/02-14 від 18.02.2022 року /а.с11/.

За такого, позивач був змушений звернутися до суду, при цьому обравши способом захисту свого спадкового права встановлення в судовому порядку факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3ст. 1268 ЦК України.

Судом було витребувано від завідувача Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області в.о. завідувача Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л. копію спадкової справи №22/2017 року заведену після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій наявна заява ОСОБА_3 від 17.02.2017 року про прийняття спадщини та свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_3 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що є односельчанами та сусідами з позивачем. Позивач з народження проживав біля свого діді ОСОБА_4 та ОСОБА_16 в АДРЕСА_1 . На момент смерті діда, ОСОБА_17 проживав разом з дідом ОСОБА_4 . Позивач разом зі своєю матір`ю провели поховання діда ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що з позивачем вони сусіди, також знає відповідачем ОСОБА_3 ОСОБА_4 був рідним дідом позивачу. ОСОБА_17 постійно проживав в АДРЕСА_2 разом з мамою, дідом та бабусею. Дід помер приблизно 7-8 років назад. На момент смерті діда позивач та його мати проживали разом з дідом ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 1268 ЦК України визначено, що умовою прийняття спадщини є саме факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрація за однією адресою.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України наведений в ч.1 цієї статті перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом, не є вичерпним, оскільки в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Вказана позиція викладена в постановах Верховного суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 та від 01.07.2020р. по справі №222/1109/17.

Факт постійного проживання позивача з його покійним дідом ОСОБА_4 на час відкриття спадщини з ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- довідкою школою ОСОБА_19 вих..№38 від 09.08.2018 р., з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 навчався у Староолексіївській загальноосвітній школі І ступенів з 01.09.1994 р. по 31.05.1998 р. /а.с. 31/.

- свідоцтвом про базову загальну середню освіту серії НОМЕР_5 виданого 24 червня 2003 р. в тім, що ОСОБА_1 закінчив у 2003 році Ставківську середню загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Веселинівського району Миколаївської області /а.с32/.

- медичною довідкою щодо придатності до керування транспортним засобом серії 2МДЖ №376129, де в графі місце проживання ОСОБА_1 зазначено: с. Олексіївка Миколаївська область /а.с33/.

- довідкою КЗ «Веселинівського районного центру первинної медико санітарної допомоги» від 10.11.2022 р. виданої ОСОБА_20 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дійсно народився в с. Староолексіївка Веселинівського району Миколаївської області та по теперішній час проживає в АДРЕСА_1 /а.с.38/.

Враховуючи те, що позивач постійно проживав на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Староолексіївка, Веселинівського району Миколаївської області, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_6 , уродженця села Олексіївка Веселинівського району Миколаївської області, за адресою АДРЕСА_1 , разом із дідом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_8 , на час відкриття спадщини після смерті останнього, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіП. О. Чаричанський

Дата складання повного судового рішення 03.03.2023 року.