Номер провадження: 22-ц/813/4881/23
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Склярська І. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Склярської І.В. ,

суддів: Базіль Л.В., Ігнатенко П.Я.,

розглянувши у письмовому провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2023 року (під головуванням судді Середа І.В.), у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст заяви

Вгрудні 2022 року ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей, в якому просила:

- стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів отриманих доходів щомісячно, починаючи стягування від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття;

- допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомоги у понесені у зв`язку з необхідністю подання позову до суду та супроводження справи у суду у сумі 8 000 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2023 року справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей передано на розгляд Тарутинського районного суду Одеської області.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу до розгляду до Суворовського районного суду м. Одеси.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Особа, яка подала апеляційну скаргу, в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що на підставі п. 1 ст. 28 ЦПК України, позови, зокрема, про стягнення аліментів, можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача.

Норми ст. 28 ЦПК України не вказують, який саме порядок реєстрації місця проживання чи перебування позивача повинен бути, тобто які саме документи мають підтверджувати місце проживання чи перебування позивача.

З 2021 року позивач разом із дітьми виїхали до м. Одеси. Позивач не має можливості виїхати до місця реєстрації відповідача, тому позовна заява була подана за місцем її проживання.

Додатково зазначила, що постійне проживання в м. Одесі позивача підтверджується договором оренди від 08.02.2021 та довідкою зі школи, де навчаються неповнолітні діти.

(2) Позиція інших учасників

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Рух справи

06 лютого 2023 року ухвалою апеляційного суду апеляційну скаргу залишено без руху та витребувано матеріали справи. Скаржнику надано строк для усунення зазначених недоліків, а саме - надати документи, що посвідчують повноваження представника.

13 лютого 2023 року, на виконання ухвали суду, від ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , надійшла заява з документами, що посвідчують повноваження представника.

14 лютого 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до суду апеляційної інстанції

15 лютого 2023 року ухвалою апеляційного суду відкрито апеляційне провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

08 березня 2023 року ухвалою апеляційного суду справу призначити до розгляду в суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у ній матеріалами. Інформація про дату розгляду справи оприлюднена на офіційному веб-сайті Одеського апеляційного суду.

2.Мотивувальна частина

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 125 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом територіальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Статтею 187 ЦПК України визначено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, на підставі частини 9 цієї ж статті, суд надсилає справу за підсудністю в порядку встановленому статтею 31 ЦПК України.

Передаючи справу на розгляд іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси за місцем свого перебування, проте, місце перебування позивача в Суворовському районі м. Одеси не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів.

Разом з тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Отже, стаття 28 ЦПК України встановлює альтернативну підсудність справ за вибором позивача.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач ОСОБА_3 зареєстрований по АДРЕСА_1 .

За наданими позивачкою даними, вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а за її твердженнями викладеними у позовній заяві (враховуючи надання договору оренди квартири на іншу особу), з 2021 року перебуває в АДРЕСА_3 .

Позивачка на стадії подачі позову до суду, вважала, що має право скористатися своїм правом на подання позовної заяви до Суворовського районного суду м. Одеси, як за місцем свого перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Та у якому наведені наступні визначення термінів:

місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги;

місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Враховуючи зазначення позивачки, що вона з 2021 року проживає в м. Одеса, то механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, на той час регулювався постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру".

Так, відповідно до п. 3, 4 Правил реєстрації місця проживання реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання.

Пунктом 9 Правил визначено, що відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а відомості про реєстрацію місця перебування до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Особи, які не проживають за зареєстрованим місцем проживання більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити відповідному органу реєстрації про своє місце перебування (п. 12 Правил).

В наступному питання декларування і реєстрації місця проживання внормовано Постановою Кабінету Міністрів України від 07лютого 2022 року №265 Деякі питання декларування і реєстрація місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад Зазначений порядок декларування та реєстрації місця проживання ( перебування) визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.

Системний аналіз наведених норм права дає змогу зробити висновок про те, що місце проживання це житло, в якому проживає особа, а реєстрація у встановленому законом порядку місця проживання/перебування підтверджується вичерпним переліком документів.

Отже, чинним законодавством передбачено чіткі вимоги до реєстрації особою місця свого проживання чи перебування, та передбачено документи, які підтверджують таку реєстрацію/ перебування.

З урахуванням вищевикладеного, вбачається, що до позовної заяви не додано жодного документу щодо місця перебування позивача, а доданий до позовної заяви договір оренди житлового приміщення на іншу особу не є доказом перебування позивачки на території Суворовського району м. Одеси.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»:

витяг з реєстру територіальної громади - документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу;

реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Таким чином, суд першої інстанції з дотриманням вимог процесуального закону дійшов правильного висновку про передачу справи на розгляд Тарутинського районного суду Одеської області.

Колегія суду додатково зазначає, що ЦПК України передбачає достатньо альтернативні механізми для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, незважаючи на віддаленість місця проживання від суду, в якому розглядатиметься справа.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Таким чином, за наведених обставин, доводи апеляційної скарги є такими, що висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду в без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Склярська

Судді Л.В. Базіль

П.Я. Ігнатенко