Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7340/22 Головуючий у 1-й інст. Петровська М.В.
Категорія 69 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу судді Корольовського районного суду міста Житомира, постановлену 12 січня 2023 року суддею Петровською М.В. у місті Житомирі,

у справі №296/7340/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила розірвати шлюб, укладений 21.02.2015 між нею та ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира від 12 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказала, що ухвалою від 14.11.2022 судом першої інстанції її позовну заяву залишено без руху, з підстав, передбачених ч.1 ст. 185 ЦПК. У зв`язку з її перебуванням за кордоном, про що нею було зазначено у позовній заяві, відповідачем ОСОБА_2 , на виконання вимог цієї ухвали направлено до суду належним чином (нотаріально) засвідчені та перекладені на українську мову два примірника документів, складених іноземною мовою. Таким чином, недоліки позовної заяви були усунені у вказаний судом строк.

Крім того, вказала, що ухвали від 14.11.2022 про залишення позовної заяви без руху та від 12.01.2023 про визнання позовної заяви неподаною вона не отримувала, оскільки судом такі було направлено за зареєстрованим місцем проживання, а не за фактичним, зазначеним у позовній заяві. Про існування таких ухвал вона дізналася з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою судді від 14 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з посиланням на те, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме, до позовної заяви не додано копії документів, які не перекладено на українську мову та переклад яких не засвідчено у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву ухвалою від 12 січня 2023 року, суд першої інстанції виходив із того, що у встановлений судом строк вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 14.11.2022 ОСОБА_1 не виконані. Окрім того, суд зазначив, що позивачкою активних дій, необхідних для отримання поштової кореспонденції, які передбачені Правилами №270 та вимогами ЦПК України, вжито не було, а тому, ухвала про залишення позовної заяви без руху вважається врученою належним чином.

Такий висновок суду є помилковим, враховуючи наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка з 07.03.2022 разом із дітьми знаходиться за кордоном, до України повертатись наміру не має. Дану позовну заяву ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції на електронну пошту. У позовній заяві, окрім адреси реєстрації, позивачка також вказала адресу свого фактичного місця проживання у м.Прага та електронну адресу (а.с.2).

Згідно супровідного листа від 17.11.2022 суд першої інстанції надіслав позивачці копію ухвали про залишення позовної заяви без руху від 14.11.2022 за її зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 . Однак, така не була вручена останній у зв`язку з поверненням поштовим відділенням з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.31, 44).

Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, встановлено порядок вручення поштового відправлення, що є виробничою операцією, яка полягає у видачі поштового відправлення одержувачу.

Так, згідно пунктів 62, 92, 99, 106 Правил рекомендовані поштові листи, адресовані фізичним особам, підлягають доставці додому та вручаються адресату під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. Під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. Бланк повідомлення про вручення поштового відправлення заповнюється відправником при поданні для пересилання реєстрованого поштового відправлення та повертається зазначеній особі за результатами вручення поштового відправлення адресату.

Таким чином, день належного вручення копії судового рішення може бути встановлений виключно з відповідної відмітки на поштовому повідомленні, або розписки про отримання копії судового рішення. Повернення надісланої кореспонденції до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування позивача, а також не може беззаперечно свідчити про його відмову від одержання кореспонденції чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Матеріали справи не містять доказів належного вручення позивачці копії судового рішення про залишення позовної заяви без руху, оскільки надіслана їй за зареєстрованим місцем проживання кореспонденція повернулась до суду із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання». Окрім того, відсутні докази направлення такої ухвали на вказану ОСОБА_1 у позовній заяві адресу її фактичного проживання або електронну пошту. Тому, твердження суду про те, що позивачкою не було вжито активних дій щодо отримання поштової кореспонденції, з огляду на те, що така кореспонденція направлялася лише за її зареєстрованим місцем проживання, за наявності зазначеної у позовній заяві адреси фактичного місця проживання та електронної пошти, є безпідставними.

Також, матеріали справи свідчать про те, що вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху були виконані, оскільки 06.12.2022 до суду надійшли копії документів, належним чином (нотаріально) засвідчених та перекладених на українську мову, які суд зобов`язував позивачку надати на виконання вимог цієї ухвали (а.с. 33-42). Як зазначила ОСОБА_1 у апеляційній скарзі, про існування ухвали про залишення позовної заяви без руху вона дізналась з Єдиного державного реєстру судових рішень та вжила заходів до її виконання, перебуваючи за кордоном.

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому, право особи на звернення до суду не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи, що відомості про належне вручення ОСОБА_1 копії ухвали суду від 14 листопада 2022 року в матеріалах справи відсутні, проте вимоги такої ухвали були виконані 06 грудня 2022 року, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, постановляючи 12 січня 2023 року оскаржувану ухвалу, допустив порушення норм процесуального права та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Корольовського районного суду міста Житомира від 12 січня 2023 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді