Справа № 522/7008/21
Провадження № 2/521/238/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Леонова О.С.

за участю секретаря судового засідання Трояненко А.Ю.,

представника позивача адвоката Мітюченко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати боргу за аліментами та зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати боргу за аліментами та зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2020 року з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з 26.12.2019 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з 26.12.2019 року до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час розгляду вищезазначеної справи про стягнення аліментів було враховано дохід ОСОБА_1 за попередній 2019 рік, який склав 223085 гривень (щомісячний дохід 223085:12 = 18590 грн.). На даний час визначений рішенням суду розмір аліментів є таким, що не відповідає реальним доходам позивача, у зв`язку із чим він вимушений звернутися до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів.

У листопаді 2020 році, через відсутність доходу від підприємницької діяльності та понесені збитки, в тому числі через запровадженні карантинні обмеження, ОСОБА_1 було припинено підприємницьку діяльність, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зазначені обставини підтверджуються довідкою, виданою ПДПС в Одеській області № 615/АП/15-32-58-24 від 15.02.2021 року про отримані доходи згідно поданої податкової звітності фізичної особи-підприємця, з якої вбачається, що загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року склала 12830,00 грн., який є значно нижчим за 2019 рік.

З метою пошуку роботи, а також можливості своєчасно сплачувати аліменти на утримання синів та відповідно на погашення виниклої заборгованості, ОСОБА_1 звернувся до Ренійської районної філії Одеського обласного центру зайнятості, у зв`язку із чим його було поставлено на облік, що підтверджується копією довідки з центру зайнятості № 152096 від 16.02.2021 року. Станом на 15.04.2021 року, ОСОБА_1 ще перебував у статусі безробітного та отримував допомогу по безробіттю щомісячно, в розмірі 2191 грн. Однак зазначені виплати не є достатніми як для виплати аліментів, так і заборгованості.

Крім того, у період з 08.03.2020 року по 01.06.2020 року у зв`язку із перебуванням відповідачки за межами України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у батька - ОСОБА_1 . Зазначені обставини, були зафіксовані адвокатом Златі Н.С., яка надавала правничу допомогу останньому. З протоколів опитування особи від 21.04.2020 року, вбачається, що в період з березня по квітень 2020 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходились у батька в м. Рені.

У зв`язку з вищезазначеним позивач просив суд: зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Приморського районної суду м. Одеси від 16.10.2020 року по справі № 522/21823/19 та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , але не менше 50 % від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим провадженням № 64423834 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за виконавчим провадженням № 64425223 за період 08.03.2020 року по 01.06.2020 року.

Заяви (клопотання) учасників справи

На адресу суду 19.08.2021 року (вх. № 39000) надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача ОСОБА_9 , в якій представник просила відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Зазначила, що на даний час, позивач зробив з себе людину, яка є безробітною, та навмисно закрив свою підприємницьку діяльність. Просимо суд звернути увагу, що і на даний час магазин, який розташований у АДРЕСА_1 , - працює і дохід від нього отримує ОСОБА_1 . Офіційно він закрив свою підприємницьку діяльність, одразу через місяць як рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/21823/19 набрало законної сили. На сьогодні, магазин працює, власником якого є фізична особа -підприємець ОСОБА_10 , мати позивача, але по факту магазином та його діяльністю займається ОСОБА_1 . Старший син ОСОБА_11 ходить до 10 класу, а молодший син ОСОБА_7 ходить до 5 класу Одеського ліцею "Європейський", а також діти вдвох додатково відвідуються репетитора з математики, 1 заняття коштує - 250 гривень; репетитора з англійської мови, 1 заняття коштує - 270 гривень; репетитора з риторики, 1 заняття коштує - 400 гривень. ОСОБА_11 додатково відвідує спортивний зал "MILITARY GYM", а ОСОБА_7 відвідує спортивний гурток з гімнастики. За відвідування спортивного залу, гімнастики та репетиторів на місяць за двох синів виходить оплата у розмірі 5000 гривень. Крім того, збирати дітей до школи, займатись їхнім фізичним та моральним розвитком, відповідачка вимушена постійно сама. На передодні першого вересня 2021 року, відповідачка дітям придбала підручники до школи, зошити, канцелярські приладдя, одяг, взяття та інші речі які були їм необхідні. Тільки підручники для дітей коштували на двох 3000 гривень, які збирали у школі. Відповідачка, вважає, що схильність дітей до спорту, вивчення іноземної мови, відвідування занять у репетиторів є позитивною рисою та хоче, аби їх здібності розвивались і надалі, вона як мати намагається якнайліпше створити умови для повноцінного розвитку та зростання дітей та щоб у майбутньому вони були гарними та здоровими дітьми. Діти з кожним роком зростають, витрати на їх утримання дуже суттєво збільшуються, що вже говорити, коли дитина захворіє. Матір намагається дати дітям гідний рівень життя та повноцінний розвиток. Якщо б батько дітей, намагався з розумінням ставитись до них та їх потреб, не було б потреби матері звертатись до суду, щодо стягнення аліментів.

На адресу суду 25.10.2021 року (вх. № 50494) надійшла відповідь на відзив за підписом представника позивача ОСОБА_12 , в якій представник просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Окрім того, зазначила, що звинувачення позивача у приховуванні коштів від діяльності магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 є безпідставними, не обґрунтованими. Як вбачається з інформації про фізичну особу-підприємця з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка була надана відповідачем як доказ, ОСОБА_10 здійснює діяльність за ознаками КВЕД 47.19 "Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах" з 29.06.2000 року, та жодним чином не стосується припиненої у листопаді 2020 року підприємницької діяльності позивача. Також, відповідачкою не надано жодного доказу про офіційне працевлаштування або офіційний дохід. Таким чином, у відзиві на позовну заяву зазначено хибне та необґрунтоване твердження, щодо причетності позивача до підприємницької діяльності його матері, та отримання ним прибутку. Разом із тим, починаючи з 15.02.2021 року по 13.05 2021 року позивач перебував у статусі безробітного та отримував допомого по безробіттю, загальний розмір якого склав 5635, 88 гривень. Проте як свідчать долучені до позовної заяви копії квитанцій та боргові розписки позивач максимально прикладає зусиль для сплати аліментів та заборгованості. У вересня місяці 2021 року позивач повторно став на облік до центру зайнятості в пошуках роботи, однак станом на 05 жовтня 2021 року відсутні пропозиції з працевлаштування.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.05.2021 року вказану цивільну справу надіслано за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси.

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 01.07.2021 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, справу передано судді 02.07.2021 року.

14.12.2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.12.2021 року було здійснити перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження цивільної справи в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2022 року було витребувано докази.

06.03.2023 року протокольною ухвалою було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомляв.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_13 позов підтримала з підстав та правового обґрунтуванням вказаного в позові.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_9 про дату, час та місце судового засідання повідомлялися судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомляли, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Так встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 вересня 2005 року у Ренійському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №106.

У шлюбі у сторін родились неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про народження №211 від 06.10.2006 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про народження №225 від 12 жовтня 2010 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2020 року з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання синів:

-ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з 26.12.2019 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з 26.12.2019 року до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7-8).

Діти проживають з матір`ю, а батько періодично приймає участь в утримані синів.

У період з 08.03.2020 року по 01.06.2020 року у зв`язку із перебуванням відповідачки за межами України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у батька - ОСОБА_1 . Зазначені обставини, були зафіксовані адвокатом Златі Н.С., яка надавала правничу допомогу останньому. З протоколів опитування особи від 21.04.2020 року, вбачається, що в період з березня по квітень 2020 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходились у батька в м. Рені. Крім того вказані обставини визнані відповідачкою у відзиві на позовну заяву.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що у зв`язку із запровадженням карантину на території України погіршився його матеріальний стан, адже він не здійснює підприємницьку діяльність та не отримує доходів від такої діяльності, що свідчить про зменшення отриманого ним доходу.

Як вбачається з довідки про отримані доходи, згідно поданої податкової звітності ФОП за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, сума доходу ОСОБА_1 склала 12830 грн. (а.с. 16 зв).

Позивачем не надано до суду доказів на підтвердження припинення останнім підприємницької діяльності через карантині чи інші обмеження в Україні.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що 23.11.2020 року припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 .

Підставою для припинення підприємницької діяльності стало його власне рішення.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на травень 2021 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за виконавчим листом № 522/21823/19 від 05.01.2021 становить 20842,74 грн.

Як зазначено в позовній заяві, починаючи з 15.02.2021 року по 13.05 2021 року позивач перебував у статусі безробітного та отримував допомого по безробіттю, загальний розмір якого склав 5635, 88 гривень. У вересня місяці 2021 року позивач повторно став на облік до центру зайнятості в пошуках роботи, однак станом на теперішній час не працевлаштувався. У зв`язку з чим був вимушений взяти гроші в борг про що свідчать надані до суду копії боргових розписок від 25.03.2021 року, 07.04.2021 року, 12.04.2021 року на загальну суму 20 000 грн. (а.с. 20-21).

Разом з тим, з 10.01.2020 року по 13.04.2021 року боржник активно погашає заборгованість зі сплати аліментів, в тому числі, сплачуючи суми, що значно перевищують визначений судом розмір аліментів, які стягуються з нього, а саме: 01.07.2020 року добровільно сплатив 50 000 грн. (а.с. 15), а в загалі сплатив 60 125 грн., що свідчить про те, що у нього є можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі та спростовує його доводи про зміну матеріального стану.

Крім того суд зазначає, що ОСОБА_1 працездатного віку та не надав до суду інформації про погіршення стану його здоров`я, або про наявність інших обставин, що перешкоджало б йому працевлаштуватись та отримувати стабільний дохід з метою забезпечення себе та своїх дітей, які також мають право на достойний рівень життя, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в Постанові №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», п.23 - відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143 цс 13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову в частині зменшення розміру аліментів, суд виходить з недоведеності наявності погіршення матеріального становища ОСОБА_1 та не надання доказів на підтвердження припинення останнім підприємницької діяльності через її нерентабельність, а його дії, спрямовані на погашення заборгованості по сплаті аліментів свідчать про наявність у нього можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Крім того, розмір аліментів, що визначений судовим рішенням у справі № 522/21823/19, який стягується з ОСОБА_1 на утримання дітей є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітніх дітей сторін.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Разом з цим суд вважає доведеним та обґрунтованими вимоги позивача в частині звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим провадженням № 64423834 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за виконавчим провадженням № 64425223 за період 08.03.2020 року по 01.06.2020 року.

Судом встановлено, що у період з 08.03.2020 року по 01.06.2020 року у зв`язку із перебуванням відповідачки за межами України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у батька - ОСОБА_1 . Зазначені обставини, були зафіксовані адвокатом Златі Н.С., яка надавала правничу допомогу останньому. З протоколів опитування особи від 21.04.2020 року, вбачається, що в період з березня по квітень 2020 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходились у батька в м. Рені.

І враховуючи обов`язок обох батьків сторін у справі на утримання своїх дітей, суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим провадженням № 64423834 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за виконавчим провадженням № 64425223 за період 08.03.2020 року по 01.06.2020 року.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 265, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати боргу за аліментами та зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим провадженням № 64423834 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за виконавчим провадженням № 64425223 за період 08.03.2020 року по 01.06.2020 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.03.2023 року.

Суддя Леонов О.С.

16.03.23