Справа № 199/9195/22
(2/199/751/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Богун О.О., при секретареві Буточкіній М.К., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по заборгованості по аліментам, 3% річних на утримання дитини та індексацію аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені по заборгованості по аліментам, 3% річних на утримання дитини та індексацію аліментів, мотивуючи його тим, що вона та ОСОБА_2 , мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.08 2019 р. по справі № 109/2166/19, шлюб між позивачем та відповідачем, було розірвано, також було вирішено стягувати щомісяця з ОСОБА_2 на користь матері ОСОБА_1 на утримання дитини, ОСОБА_4 (на момент ухвалення рішення, з 07.11.2019 р. ОСОБА_3 ), аліменти до досягнення дитиною повноліття, 2000 грн. щомісячно.

На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист, який позивачем, було подано до виконання, після направлення виконавчого провадження №69365581 з Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам?янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виконавче провадження було направлено відносно відповідача до Амур-Нижньодніпровського відділу виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з підстав надання відповідачем інформації, що він мешкає по АДРЕСА_1 , через що постановою про прийняття виконавчого провадження № 69365581, було відкрито виконавче провадження відносно ОСОБА_2 з підстав стягнення аліментів на утримання дитини, ОСОБА_4 на користь матері ОСОБА_1 щомісячно у розмірі 2000, 00 грн., починаючи стягнення з 20.03.2019 р.

Тривалий час Відповідачем рішення суду не виконувалось, на підставі чого утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) станом на 01.11.2022 року заборгованість складає 88 000,00 грн.

Посилаючись на вище викладене позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за період з 20 березня 2019 року по 31 жовтня 2022 року в розмірі 27 587,57 гривень яка складається з пені по заборгованості по аліментам 26 440,00 грн., індексу інфляції 930,26 грн., 3% річних 217,31 грн..

Ухвалою від 16.01.2023 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

20.02.2023 справу розглянуто по суті з ухваленням рішення.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій заперечував проти позовних вимог посилаючись на те, що ним періодично сплачувались аліменти, також надав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.01.2023 року відповідно до якого заборгованість становить 59 242,36 грн. Просив слухати справу у його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.08 2019 р. по справі № 109/2166/19, шлюб між позивачем та відповідачем, було розірвано, також було вирішено стягувати щомісяця з ОСОБА_2 на користь матері ОСОБА_1 на утримання дитини, ОСОБА_4 (на момент ухвалення рішення, з 07.11.2019 р. ОСОБА_3 ), аліменти до досягнення дитиною повноліття, 2000 грн. щомісячно.

На підставі зазначеного рішення було видано виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання та відкрито виконавче провадження.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Амур-Нижньодніпровського відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) станом на 01.01.2023 відповідач має заборгованість в розмірі 59242,36 грн.

Відповідно до розрахунку позивача сума пені по несплаті відповідачем аліментів становить 26440,00 грн.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дітей тим з батьків, хто проживає окремо від них.

Згідно з ч. 1ст. 196 СК України, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при вирішенні спору про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів слід з`ясувати розмір не сплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року за результатами розгляду справи № 572/1762/15-ц

З урахуванням викладеного, суд вважає, що несплата та несвоєчасна сплата аліментів відповідачем, які він був зобов`язаний платити згідно судового рішення на користь позивача на утримання дитини, мала місце з вини відповідача.

Суд погоджується з розрахунком позивача щодо загальної суми пені по аліментах за виконавчим провадженням, а отже позовні вимоги щодо стягнення пені за несплату аліментів на утримання дитини за виконавчим провадженням в розмірі 26440,00 грн. підлягають задоволенню.

Розрахунок сум індексації, стягнутих за рішенням суду від 14 серпня 2019 року, орган державної виконавчої служби не проводив, що підтверджується розрахунками державного виконавця, з якого вбачається, що з відповідача стягуються аліменти в розмірі 2000 грн., без індексації.

Відповідно до розрахунку суми індексації по аліментам, здійсненого позивачем з квітня 2019 року до жовтня 2022 року загальна сума індексації аліментів становить 930,26 гривень.

Частинами першою та другою статті 184СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Верховний Суд України у своїй постанові від 06 листопада 2013 року, прийнятій у справі N 6-113цс13, висловив позицію про те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8статті 8 ЦПК Україниу порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").

Частиною першою статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від N 17 липня 2003 року N 1078.

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (у редакції, чинній до24 грудня 2015 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Законом України від 24 грудня 2015 року N 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (який набув чинності 01 січня2016 року) у частині першій статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" величину "101" замінено величиною "103".

Отже, з правового аналізу статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" можна зробити висновок, що індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, проводиться лише у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 101 відсотки до 01 січня 2016 року, з 01 січня 2016 року така індексація проводиться у разі перевищення 103 відсотки.

При цьому, з огляду на Порядок проведення індексації грошових доходів населення, зокрема, Додаток 1 "Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації" до Порядку, індексація проводиться щомісячно (колонка "Величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації" у таблиці Додатку 1), починаючи з місяця, у якому величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації і подальша зміна розміру індексації відбувається у разі, коли індекс споживчих цін наростаючим підсумком знову перевищить поріг індексації.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 10-4 Порядку обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти.

Встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 серпня 2019 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно починаючи з 20 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, отже, індексація аліментів повинна проводитися з квітня 2019 року.

Відповідно до частин першої, третьої пункту 1-1 Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до частини п`ятої пункту 4 Порядку сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Здійснивши перевірку розрахунку, наданого позивачем, суд вважає, що він відповідає встановленому Порядку. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму індексації аліментів за період з квітня 2019 року по жовтень 2022 року в розмірі 930,26 грн.

Також відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до розрахунку заборгованості з аліментів від 03.08.2022 р. N 18341, відповідач порушив обов`язок по щомісячній сплаті аліментів на позивачку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).

За приписами п. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові

Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц (провадження N 14-16цс18) щодо необхідності відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі N 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Таким чином, судом встановлено, що боржником протягом тривалого часу рішення суду не виконується в повному обсязі ні в добровільному, ані в примусовому порядку; відповідач фактично користується належними до виплати позивачу грошовими коштами, які знецінюються внаслідок інфляції, тому суд приходить до висновку щодо існування підстав для застосування до правовідносин, що склалися між сторонами, положень ст. 625 ЦК України з нарахуванням боржнику 3-х відсотків річних на суму боргу за період його несплати з дня набрання законної сили рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі N 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі N 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

На теперішній час, рішення суду не виконується в повному обсязі, отже відповідач ОСОБА_2 має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, яке виникло за рішенням суду на загальну суму 59242,36 грн., згідно розрахунку наданого позивачем 3 % річних становлять 217,31 грн. які підлягають задоволенню. Зазначений розрахунок відповідачем оспорений не був, контр розрахунок суду не надавався.

Частиною дев`ятою статті 7 СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

А тому з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, якщо позивач звільнений від сплати судового збору він підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 12,81, 133,141, 144,263-265,280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по заборгованості по аліментам, 3% річних на утримання дитини та індексацію аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за виконавчим провадженням № 69365581 яке перебуває на примусовому виконанні у Амур-Нижньодніпровському відділі ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в розмірі 26440,00 грн., а також інфляційні витрати у розмірі 930,26 грн. та 3% річних у розмірі 217,31 грн., а всього 27 587 (двадцять сім тисяч п`ятсот вісімдесят сім) гривень 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 00 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Богун

20.02.2023