Провадження № 2/389/584/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

21 лютого 2023 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Берднікової Г.В.,

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка Кіровоградської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить: припинити стягнення з нього на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , які з нього стягуються у розмірі 1/4 заробітку (доходу), щомісячно на підставі судового наказу Фрунзенського районного суду м.Харків від 12 травня 2020 року у справі №645/1037/20 (провадження №2-н/645/810/20); стягнути аліменти на його користь з ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття; стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір за кожну немайнову вимогу поданого позову та понесені всі витрати на правничу (професійну) допомогу адвоката та витрати на оформлення нотаріально посвідченої довіреності.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 24 квітня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбу, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19 березня 2020 року. У шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу, дитина певний час проживала з матір`ю, позивач щодня бачився з сином, вони разом проводили всі вихідні дні, та 3-4 дня на тиждень син проживав з батьком, 3-4 дні з матір`ю. Судовим наказом Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 травня 2020 року з позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно. Проте, починаючи з 01 вересня 2020 року дитина проживає виключно із позивачем та знаходиться на повному його утриманні. Син відвідує відповідача лише з гостьовими візитами. Крім того, рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та визначено місце проживання дитини разом із ним. Однак, не зважаючи на зазначене вище, відповідач звернулась до виконавчої служби щодо примусового виконання судового наказу від 16 жовтня 2020 року в зв`язку з чим постановою від 16 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження №63294974 щодо стягнення з позивача аліментів на дитину, яка проживає разом із ним. Постановами від 12 травня 2021 року відносно позивача встановлені обмеження, зокрема у праві керування транспортними засобами, у праві виїзду за межі України, арештовані кошти та майно боржника. Враховуючі наявність вказаних постанов позивач був змушений терміново сплатити у червні 2021 року 80000 грн. та у серпні 2021 року 70000 грн. заборгованості зі сплати аліментів. Позивач зазначає, що оскільки на даний час син ОСОБА_3 проживає разом з батьком, стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 є недоцільним, так як використання таких платежів відповідачем здійснюється не за призначенням не в інтересах дитини, оскільки грошові кошти у вигляді аліментів є власністю безпосередньо дитини.

Крім того, позивач повідомляє, що ним у листопада 2021 року подано позов до ОСОБА_2 до Новоайдарського районного суду Луганської області про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 03 грудня 2021 року відкрито провадження за вищевказаним позовом (справа №419/2700/21). У зв`язку із введенням по всій території України воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06 березня 2022 року №1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Новоайдарського районного суду Луганської області на Тернівський міський суд Дніпропетровської області. Звернувшись із запитом до Тернівського міського суду Дніпропетровської області позивач отримав відповідь про те, що справа №419/2700/21 не передавалась, інформація про місцезнаходження матеріалів справи відсутня. Крім того ТУДСАУ в Луганській області повідомлено, що передача справи №419/2700/21 наразі неможлива.

З огляду на зазначене вище, враховуючи, що позивач не може підтвердити розгляд справи №419/2700/21 на тимчасово окупованій території, провадження у якій було лише тільки відкрито (жодного судового засідання проведено не було, справа по суті не розглядалась, рішення по справі прийнято не було) він змушений звернутись з даним позовом до суду.

Позивач та його представник адвокат Козеренко Н.Ю. у судове засідання не з`явились. При цьому, представник позивача надала заяву, в якій підтримла позовні вимоги, просила суд розглядати справу за її та позивача відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач та її представник адвокат Романенка Н.А. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, повідомлення здійснювалось шляхом направлення судової повістки, копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками на адресу електронної пошти представника відповідача вказану у її клопотанні.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, та перевіривши наявну в Єдиному реєстрі судових рішень інформацію суд встановив наступне.

Сторони з 24 квітня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19 березня 2020 року (а.с.6-7). Від шлюбу останні мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Судовим наказом Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 травня 2020 року (справа №645/1037/20, провадження №2-н/645/810/20) з ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно (а.с. 8).

Постановою державного виконавця від 16 жовтня 2020 року, на підставі судового наказу №645/1037/20, Міжрайонним ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відкрито виконавче провадження №63294974 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини (а.с.23).

Згідно довідки Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), станом на 31 серпня 2021 року заборгованість по аліментам ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 становить 24553 грн. 48 коп.. 01 вересня 2021 року боржником сплачено 26102 грн., таким чином станом на 21 вересня 2021 року переплата складає 1548 грн. 52 коп. (а.с.15).

Постановами державного виконавця Немишлянського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 12 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 до погашення заборгованості зі сплати аліментів, встановлені тимчасові обмеження, а саме: обмеження у праві виїзду за межі України; обмеження у праві керування транспортними засобами; накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення даної постанови; накладено арешт на майно боржника (а.с.24;25;26;27).

На підтвердження погашення заборгованості зі сплати аліментів позивачем надано: його заяву до ОСОБА_2 та відповідь на неї; копії квитанцій із здійсненням перерахунком грошових коштів на рахунок отримувача - Немишлянського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) із призначенням платежу: «ВП №63294974 аліменти на користь ОСОБА_2 », за період з червня по вересень 2021 року (а.с.29;30;31;32;33).

Постановою державного виконавця Немишлянського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 29 вересня 2021 року знято арешт з усіх рахунків ОСОБА_1 (а.с.28).

При цьому, з акту обстеження умов проживання від 07 квітня 2021 року вбачається, що дитина ОСОБА_3 , 2010 року народження проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , батьком створені належні умови для виховання та розвитку дитини (а.с.16).

З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 16 листопада 2021 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та до складу його сім`ї входить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 20 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком задоволено. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 , за місцем проживання останнього: АДРЕСА_1 .Рішення набрало законної сили 20 жовтня 2021 року (а.с.9-11;14).

04 грудня 2020 року відносно ОСОБА_3 було проведено психологічне обстеження стану останнього, відповідно до висновку якого встановлено, що на момент данного психологічного обстеження дитина проживає разом з батьком та за власним бажанням може перебувати з матір`ю. У реченнях які стосуються батька ОСОБА_4 висловлює тепле ставлення та надію, в реченнях, які стосуються матері є відчуття що його покинули. У кінетичному малюнку сім`ї проявляється відгородженість від матері, бажання бути з батьком (а.с.22).

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожен окремо, показали, що вони та ОСОБА_1 є сусідами по будинку. Так, до жовтня 2019 року родина ОСОБА_9 (чоловік, дружина та син) проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . Згодом свідки помітили, що ОСОБА_1 почав проживати один без дружини. З листопада 2019 року по серпень 2020 року дитина проживала з періодично з батьком за вищевказаною адресою 4-5 днів, та з матір`ю 2-3 дні. Починаючи з вересня 2020 року сусіди помітили, що ОСОБА_1 щодня з дитиною, щодня вони зустрічаються у ліфті, бачать їх на дитячому майданчику, кожного ранку батько відвозить сина до школи, вони разом гуляють та роблять покупки. Матері хлопчика довготривалий час вони не бачили, зі слів позивача, вона перїхала до арендованого житла (а.с.34;35).

На підтвердження факту знаходження на його утриманні сина позивач надав: товарні чеки за надані ОСОБА_3 стоматологічні послуги; договір на надання послуг з навчання робототехніки та про програмування дітей віком з 8 до 15 років у закладі «Robocode» де замовником є ОСОБА_1 ; сертифікат застрахованої особи №А2189866 з видом страхування медичні витрати де вказані застраховані особи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.17;18;20-21).

Також судом з`ясовано, що ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 03 грудня 2021 року відкрито провадження за позовною заявою адвоката Козаренко Н.Ю. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів, третя особа: Немишлянський ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (провадження №2/419/480/2021, ЄУН 419/2700/21).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до ч. 7 ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» під час воєнного стану на підставі розпорядження Верховного суду №1/0/9-22 від 06 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», територіальна підсудність Новоайдарського районного суду Луганської області змінена та визначена за Тернівським міським судом Дніпропетровської області.

З відповіді голови Тернівського міського суду Дніпропетровської області, наданої на запит позивача, встановлено, що станом на 21 вересня 2022 року матеріали справи №419/2700/21 (провадження 2/419/480/21) за позовом адвоката Козаренко Н.Ю. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів, третя особа: Немишлянський ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) з Новоайдарського районного суду Луганської області до Тернівського міського суду Дніпропетровської області не передавались (а.с.36).

Також із листа ТУДСА України в Луганській області від 29 вересня 2022 року вбачається, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також подальшою тимчасовою окупацією смт.Новоайдар та захоплення будівлі Новоайдарського районного суду Луганської області, станом 29 вересня 2022 року матеріали судової справи №419/2700/21 (провадження №2/419/480/2021) до Тернівського міського суду Дніпропетровської області не передавались та до ТУДСА України в Луганській області в паперовому та електронному вигляді не передавались. Через тимчасову окупацію смт.Новоайдар та проведення бойових дій на території Луганської області, передача матеріалів судових справ неможлива. Через захоплення будівлі Новоайдарського районного суду Луганської області відсутній доступ до його архіву та відсутні будь-які відомості чи інформація , щодо місцезнаходження та руху вищезазначеної судової справи (а.с.37).

Витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить про те, що за заданими параметрами пошуку, а саме за номером цивільної справи 419/2700/21, знайдено один документ ухвала про відкриття провадження від 03 грудня 2021 року. Рішення по вказаній справі прийнято не було.

Згідно зі ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК України).

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Це також кореспондується з положеннями ст.273 СК України, згідно з якою якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України, має на меті скасування їх присудження.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку позивача на користь відповідача.

Стягнення на даний час аліментів із позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини, яка проживає з ним.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Крім того, відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини.

Відповдіно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на те, що цивільна справа №419/2700/21 за позовною заявою адвоката Козаренко Н.Ю. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів, третя особа: Немишлянський ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (провадження №2/419/480/2021) знаходиться на тимчасово окупованій території, через захоплення будівлі Новоайдарського районного суду Луганської області передача матеріалів судових справ неможлива, провадження у ній було лише відкрито (жодного судового засідання проведено не було, справа по суті не розглядалась, рішення по справі прийнято не було), та враховуючи те, що дитина проживає з батьком, проте існує обов`язкове до виконання рішення суду, яким із позивача на даний час стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина, суд приходить до висновку, що позовна заява в частині припинення стягнення з позивача аліментів підлягає задоволенню. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачці аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з моменту фактичного проживання дитини разом з батьком (що зокрема встановлено на підставі письмових пояснень зазначених вище осіб, що є сусідами по будинку позивача), починаючи з вересня 2020 року.

Крім того, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує, а відповідач будучи належним чином повідомлена в судове засідання не з`явилась, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на її утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких вона зобов`язана утримувати, а також ненадання нею матеріальної допомоги на утримання сина, який знаходиться на утриманні позивача, матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом, щомісяця, до її повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Разом з тим, заявлена позивачем позовна вимога щодо звільнення його від обов`язку сплати аліментів з 01 вересня 2020 року та в подальшому, задоволенню не підлягає, оскільки фактично є тотожною вимозі щодо припинення стягнення аліментів, крім того, суд не наділений правом вирішувати питання щодо стягнення аліментів в майбутньому.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню, сплачений ним за подання даного позову до суду судовий збір.

За подання даного позову до суду в частині вимог про припинення стягнення аліментів та звільнення від обов`язку щодо їх сплати, позивач сплатив судовий збір в сумі 1984 грн. 80 коп., який підлягає стягненню з відповідача на його користь в сумі 992,40 грн., тобто за частину задоволених позовних вимог щодо припинення стягнення аліментів.

Крім того, так як позивач в силу п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнеий від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в цій частині позовних вимог, в сумі 992 грн. 40 коп.

Щодо заявлених до стягнення позивачем судових витрат за надання правничої (професійної) допомоги адвоката та витрати на оформлення нотаріально посвідченої довіреності, суд приходить до наступного.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України.

Відповідно до ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою .

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Проте, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення та понесення позивачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката суду не надано, тому у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2,4,12,13,81,89,141,223,259,263-265,274,280-282,284,354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі судового наказу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 травня 2020 року ухваленого у справі №645/1037/20, провадження №2-н/645/810/20, починаючи з 01 вересня 2020 року.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі однієї чверті (1/4) заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом, щомісяця, до повноліття дитини, розпочавши стягнення з 12 жовтня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яності дві) грн. 40 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп..

В частині позовних вимог щодо звільнення від обов`язку сплати аліментів - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Роз`яснити сторонам, що у відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (ч.1 ст.196 СК України).

Крім цього, за заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (ст.186 СК України).

Статтею 185 СК України також визначено обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Г.В. Берднікова