21.02.2023 Єдиний унікальний номер 205/692/23
Провадження № 2/205/1013/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб О.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтв про право особистої власності на житловий будинок від 18 квітня 1990 року вони є власниками кожний по 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 . На цей час окрім них в зазначеному будинку зареєстрована відповідач у справі, яка не проживає в зазначеному будинку з грудня 2013 року, тобто вже понад шість років. У свою чергу відповідач ніякої участі в утриманні вказаного будинку не приймає, ніяким чином не обслуговує, не сплачує комунальні послуги, особистих речей її в будинку не має. Реєстрація відповідача в будинку створює їм перешкоди в користуванні житловою площею, чим вказані обставини перешкоджають їм в повній мірі здійснювати свої права до цього житла. На підставі викладеного позивачі звернулися до суду з цим позовом, в якому просили позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача на їх користь понесені судові витрати.

27 січня 2023 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Представник позивачів надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності і відсутності позивачів за наявними у справі доказами, у зв`язку з визнанням позовних вимог відповідача судові витрати не покладати на відповідача, а залишити їх за позивачами, а також залишити без розгляду клопотання про виклик свідків.

Відповідач надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, у задоволенні позовних вимог не заперечувала.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є власниками по 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право особистої власності на житловий будинок від 18 квітня 1990 року, виданих виконавчим комітетом Ленінської ради народних депутатів, виданих на підставі рішення виконкому Ленінської ради народних депутатів № 624/5 від 08 грудня 1989 року, та зареєстрованих в Дніпропетровському бюро технічної інвентаризації від 18 квітня 1990 року і записаних в реєстрову книгу за № 531 під реєстровим № 136 (а. с. 13-14).

Факт реєстрації відповідача ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою № 101 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 06 січня 2023 (а. с. 22).

Відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні з грудня 2013 року, тобто понад встановлені строки, визначені діючим законодавством України, що підтверджується актом від 19 січня 2023 року, про не проживання ОСОБА_3 за місцем реєстрації та відсутності її речей, складеним за участю сусідів будинку АДРЕСА_1 (а. с. 23).

Більш того, відповідач надала суду заяву в якій не заперечувала у задоволенні позовних вимог.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло.

Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Отже при вирішенні питання про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для позбавлення особи права користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Суд вважає можливим захистити право позивачів шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, а обраний позивачами спосіб захисту їх інтересів ґрунтується на законі.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності та визнання позовної заяви відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, оскільки заявлені позивачами вимоги є обґрунтованими.

Оскільки позивачами заявлено вимоги про залишення за ними судових витрат, питання про стягнення судового збору з відповідача судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 109, 259, 263-265, 268, 273, 280, 282, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житлом задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права користування будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: Т.П. Терещенко