КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від її імені та в її інтересах адвокатом Істоміною Вікторією Леонідівною, яка діє на підставі договору, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 серпня 2021 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , встановивши заходи тимчасового обмеження дій і прав відповідача. терміном на 6 місяців а саме:

заборонити вести листування, телефонні переговори та у будь-який спосіб спілкуватися або контактувати через інші засоби зв`язку з ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб;

заборонити ОСОБА_2 наближатися до ОСОБА_1 та її житла в АДРЕСА_1 ближче ніж на 50 метрів, окрім випадків необхідної спільної участі в судових засіданнях та при переданні дитини у місцях та в час визначених як місце та час передачі дитини;

зобов`язати ОСОБА_2 пройти відповідну програму для кривдників на строк 12 місяців.

Свою заяву обґрунтовувала тим, що вона та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2020 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Заявник зазначає, що на даний час діти проживають з батьком, який повністю обмежив спілкування матері з дітьми, змінює місце їх проживання без інформування матері.

З часу припинення шлюбу з боку ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , її рідних та близьких систематично вчиняються дії, які мають характер домашнього насильства, зокрема, ОСОБА_2 у переписках за телефоном вдається до відкритих погроз, образ, приниження честі та гідності заявника, використовує нецензурну та недопустиму лексику; вимагає грошові кошти; примушує до безпідставного збільшення аліментів на дітей; шантажує, погрожує розправою над нею та її батьками, завданням шкоди здоров`ю, вбивством; вдається до тиску з посиланням на судову, поліцейську та інші розправи щодо заявника.

Згідно з психологічним висновком емоційного стану ОСОБА_1 , наданим практикуючим психологом Перекопайко О.А. , заявник переживає значні травмуючи події, які негативно впливають на її психоемоційний та фізичний стан: погіршення сну, зміна ваги, сиве волосся, тривожні стани.

Заявник вважає, що постійні погрозливі, принижуючі, маніпулятивні смс-повідомлення у телефоні з боку заінтересованої особи завдають їй психологічну травму та можуть розглядатись як психологічне насилля над особистістю; такі дії обмежують вільне та безпечне (психологічне та фізичне) пересування заявника після спільних зустрічей.

Так, 23.07.2021 о 20 годині ОСОБА_2 прийшов до місця проживання заявника, вчинив скандал, дзвонив у домофон та на телефон, погрожував фізичною розправою, виламував двері та вимагав підписати документи. 31.07.2021 заінтересована особа написав заявнику електронного листа з погрозами позбавити її волі (посадити в тюрму), якщо вона публічно наважиться обговорити проблему переховування від неї дітей батьком; 02.08.2021 заінтересована особа у телефонній розмові погрожував заявнику кримінальним переслідуванням через її звернення за захистом своїх прав як матері.

На думку заявника, оцінка змісту конкретних фраз, лексики та характеру використання мовних засобів, які ОСОБА_2 застосовує у переписці з колишньою дружиною, дає підстави для висновку, що його дії слід кваліфікувати як домашнє насильство у формі психологічного насильства, що викликає у заявника побоювання за свою безпеку та безпеку своїх рідних і завдає шкоди психічному здоров`ю (а.с. 1-10).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17.08.2022 в задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відмовлено (а.с. 198-205).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким заяву про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі. Вказує, що погрози та інші висловлювання ОСОБА_2 створюють реальну небезпеку для неї та її рідних. Районний суд на вказані обставини уваги не звернув та не надав їм належної оцінки, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Крім того, суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що заявлені в заяві вимоги жодним чином не обмежують прав заінтересованої особи, а лише направлені на захист ОСОБА_1 від посягань з боку ОСОБА_2 та насильства в будь-яких проявах (а.с. 209-213).

05.10.2022 ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що вказані в заяві та апеляційній скарзі обставини є нічим іншим як брехнею та маніпуляцією для отримання співчуття. Крім того, більшість тверджень та описів, наданих копій документів не стосуються предмету спору, та мають на меті створювати негативний образ відповідача, проте не стосуються подій та фактів, які відносяться до предмету спору, та є виключно вигадками та недостовірною інформацією (а.с. 236-237).

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

ОСОБА_2 заперечував проти поданої апеляційної скарги та просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 17.07.1999 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2020 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Судовим наказом Печерського районного суду м. Києва від 17.07.2020 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі однієї третини частини заробітку доходу, не менше п`ятдесяти відсотків, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, на утримання дітей, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 30.06.2020 до досягнення дітьми повноліття.

Розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 04.09.2020 визначено участь ОСОБА_1 у вихованні малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином: з понеділка 8.00 год до неділі 19.00 год забирати та повертати дитину за адресою: АДРЕСА_2 ; встановити черговість участі у вихованні дитини - ОСОБА_1 - тиждень через тиждень, починаючи з 07.09.2020 до набрання законної сили рішенням суду про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Згідно з висновком виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 05.05.2021 № 5-1195 на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області від 27.04.2021 (протокол № 2) орган опіки та піклування на теперішній час вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України від 07.12.2017 «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

При вирішенні питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 363/3496/18 (провадження № 61-4830св19, від 26.09.2019 у справі № 452/317/19-ц, провадження № 61-12915св19; від 17.06.2020 у справі № 509/2131/18, провадження № 61-271св19; від 24.02.2021 у справі № 570/2528/20 (провадження № 61-16103св20), від 14.07.2021 у справі № 643/15988/20 (провадження № 61-5729св21).

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій особи та прийняття стосовно неї рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно заінтересованої особи, заявник вважає систематичне вчинення з боку ОСОБА_2 відносно неї, її рідних та близьких дій, які мають характер домашнього насильства, зокрема, ОСОБА_2 у переписках за телефоном вдається до відкритих погроз, образ, приниження честі та гідності заявника, використовує нецензурну та недопустиму лексику; вимагає грошові кошти; примушує до безпідставного збільшення аліментів на дітей; шантажує, погрожує розправою над нею та її батьками, завданням шкоди здоров`ю, вбивством; вдається до тиску з посиланням на судову, поліцейську та інші розправи щодо заявника.

На підтвердження зазначених обставин ОСОБА_1 в якості доказів долучає до заяви про видачу обмежувального припису копії: свідоцтв про одруження та народження дітей; судового рішення про розірвання шлюбу; роздруківок переписок (смс-повідомлень) між заявником та заінтересованою особою; психологічного висновку емоційного стану заявника; письмових пояснень заявника, прийнятих дільничним офіцером поліції СДОП ВП Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві від 23.07.2021; термінових обмежувальних приписів щодо заінтересованої особи; роздруківки електронного листа від заінтересованої особи на адресу заявника (у вигляді простого тексту); постанови Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2021 у справі № 757/912/21-ц про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності; постанови Київського апеляційного суду від 10.03.2021 у справі № 757/879/21-ц про закриття провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; флеш-накопичувачі (диски) з відео- та аудіо- записами від 27.05.2021, від 01.09.2020, від 02.07.2021, від 02.08.2021.

Разом з тим, зазначені докази не дають підстав для висновку що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство, та не доводять вини у вчиненні кримінального/адміністративного правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (ст. 62 Конституції України).

Крім того, звернення до органів державної влади, зокрема правоохоронних, свідчить про наявність конфлікту між сторонами, і самі по собі не підтверджують факт вчинення насильства заінтересованою особою щодо заявника, що є необхідною умовою для застосування до нього спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені спеціальним законом.

Також, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що додані до заяви ОСОБА_1 копії роздруківок переписок (смс-повідомлень) з телефону між сторонами не містять з боку ОСОБА_2 словесних образ, приниження, нецензурної та недопустимої лексики, інформації щодо вимагання грошових коштів, примушування до безпідставного збільшення розміру аліментів на дітей, шантажу, погроз розправою над заявницею та її батьками, завданням шкоди її здоров`ю, залякування, переслідування тощо.

Разом з цим, між сторонами існують неприязні стосунки, однак з огляду на встановлені судом обставини, які не підтверджують вчинення заінтересованою особою відносно заявника психологічне та фізичне насильство, тому підстав для застосування судом положень Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильству» не вбачається. Відтак, відносини між сторонами не є такими, за умови яких суд дійшов би висновку про наявність підстав для того щоб вважати дії ОСОБА_2 як вчинення домашнього насильства та необхідність застосування відносно нього обмежувальних приписів з метою протидії домашньому насильству відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильству».

Обставинами, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису є факти вчинення кривдником одного з видів насильства передбачених статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Доказами, що підтверджують дані обставини можуть бути матеріали якими підтверджується наявність провадження (кримінального чи про адміністративне правопорушення) щодо особи, яка вчинила домашнє насильство, винесення термінового заборонного припису, інформації про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства, показання свідків, висновки експертиз, власна фіксація подій на аудіо- або відеоносії, фіксація з нагрудних камер поліцейських, повідомлення про подію в заклади охорони здоров`я, медичні довідки, роздруківки текстових повідомлень, копії заяви до поліції тощо.

При вирішенні питання щодо застосування тимчасового обмеження права власності кривдника шляхом встановлення судом обмежувального припису суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи з урахуванням того, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Отже, з вищевикладеного випливає, що до матеріалів справи не надано доказів, які підтверджують, що своєю поведінкою та діями ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство, які мають бути зафіксовані відповідними органами, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність обґрунтованих підстав для видачі обмежувального припису, оскільки наявні докази та пояснення свідчать про наявність спору між заявницею та заінтересованою особою, що не є підставою для задоволення заяви.

При цьому, події, які відбулися до серпня 2020 року вже були предметом розгляду, за наслідками якого, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24.03.2021 було залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису (т. 1 а.с. 65-67зв.).

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом апеляційна скарга майже ідентична заяві про видачу обмежувального припису, і на зазначені у ній доводи суд першої інстанції надав повні, змістовні та обґрунтовані висновки, тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для повторного їх розгляду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від її імені та в її інтересах адвокатом Істоміною Вікторією Леонідівною, яка діє на підставі договору залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 07 березня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова