02.03.2023
Справа № 331/4508/21
Провадження № 2-с/331/2/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Яцун О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 20 серпня 2021 року у справі № 331/4508/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» за вимогою про стягнення заборгованості за поставлений природний газ з ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

01 березня 2023 року до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 , за участю представника заявника адвоката Волошиної Євгенії Вячеславівни, яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1098385 від 24.02.2023 року, про скасування судового наказу від 20 серпня 2021 року по справі № 331/4508/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» за вимогою про стягнення заборгованості за поставлений природний газ з ОСОБА_1 .

20 серпня 2021 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя по справі № 331/4508/21 було видано судовий наказ за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» заборгованості за надані послуги газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.06.2019 року по 06.10.2020 року у сумі - 8576 (вісім тисяч п`ятсот сімдесят шість) грн. 29 коп., а також стягнуто з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» судовий збір в сумі 227 (двісті двадцять сім) грн. 00 коп.

В обґрунтування заяви про скасування судового наказу заявник зазначила, що з 20.06.2019 року вона не є споживачем комунальних послуг, в тому числі й послуг газопостачання за адресою АДРЕСА_1 , за період з 20.06.2019 року по 06.10.2020 року, так як 20.06.2019 року між неї ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , а отже заявник вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» безпідставно звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» заборгованості за надані послуги газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.06.2019 року по 06.10.2020 року у розмірі 8576 грн. 29 коп. та судового збору у розмірі 227 грн., та як наслідок виданий 20.08.2021 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя судовий наказ підлягає скасуванню. Також у заяві вказано, що вона, ОСОБА_1 , про існування судового наказу дізналась лише 22.02.2023 року, а тому просить поновити пропущений строк звернення до суду. Крім того, заявник просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із зверненням нею до суду із заявою про скасування судового наказу, які складаються із 134 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого при подачі заяви та 2000 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За змістом ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Клопотання про поворот виконання судового наказу не заявлено.

Форма та зміст заяви про скасування судового наказу відповідає вимогам, викладеним у статті 170 ЦПК України.

Заявником належним чином обґрунтовано причину пропуску строку для звернення до суду з заявою про скасування судового наказу. Так, із змісту скриншоту мобільного додатку «Ощадбанк», доданого заявником до заяви про скасування судового наказу, вбачається, що 22 лютого 2023 року на мобільний телефон заявника було надіслано повідомлення про накладення арешту на особові рахунки заявника.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд вважає за доцільне поновити строки звернення до суду з заявою про скасування судового наказу, відповідно до ст. 170 ЦПК України.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Перевіривши доводи заяви, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суддя вважає, що доводи, викладені в заяві про видачу судового наказу, потребують додаткового дослідження. З матеріалів та обставин даної справи вбачається, що між сторонами наявний спір про право.

Перевіривши матеріали справи та заяву про скасування судового наказу, вважаю, що підстави для повернення заяви про скасування судового наказу відсутні, заява про скасування судового наказу є обґрунтованою, а тому судовий наказ підлягає скасуванню.

Щодо вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, суддя приходить до наступного висновку.

За правилами ч.1, п.1) ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

До заяви додано квитанцію від 26.02.2023 року, як доказ сплати судового збору у розмірі 134 грн. 20 коп.

Заявником також долучено до заяви угоду про надання правової допомоги № 06/23 від 24.02.2023 року, ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1098385 від 24.02.2023 року та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Волошиної Є.В.

В той же час, в матеріалах справи відсутні докази оплати правової допомоги у вигляді квитанції про оплату послуг.

За змістом положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України, сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» звернулося до суду в порядку наказного провадження, в якому передбачено спрощене судове провадження. Заява про скасування судового наказу також подана у порядку наказного провадження.

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч.2 ст.42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Необхідно зауважити, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, при цьому, в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі. Отже, стягувач за правилами наказного провадження буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

Із зазначених норм Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3 та 8 статті 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Отже, само по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що вимога заявника про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки зі змісту норм ЦПК України заявник позбавлений можливості заперечувати проти вимог боржника, що стосуються відшкодування витрат на правничу допомогу.

При цьому необхідно зазначити, що заявником не доведено співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи про скасування судового наказу. Окрім того, у попередньому розрахунку витрат на правову допомогу у пункті 2 вказаних послуг, міститься графа «Представництво інтересів клієнта в суді», однак адвокат Волошина Є.В. безпосередньої участі у судовому засідання по розгляду даної заяви про скасування судового наказу, не приймала.

Таким чином, суддя вважає, що у задоволенні клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

У стягненні судового збору, сплаченого при поданні заяви про скасування судового наказу, також необхідно відмовити, з огляду на те, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

При цьому, з огляду на приписи ч. 2 ст. 164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець пропонує вирішувати питання щодо розподілу судових витрат, понесених у наказному провадженні, при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат в наказному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 2 ст. 160 ЦПК України передбачено право особи звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу, якщо вона вважає, що їй належить право вимоги.

Отже, боржник не позбавлений права стягнути відповідні витрати з стягувача (заявника) в порядку позовного провадження.

При цьому, суд наголошує, що ч. 2 ст. 164 ЦПК України визначає, що в разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 42, 133, 137, 141, 160, 164, 170, 171, 260, 261 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із заявою про скасування судового наказу, виданого 20 серпня 2021 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя по справі № 331/4508/21.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 20 серпня 2021 року у справі № 331/4508/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з газопостачання, задовольнити частково.

Судовий наказ від 20 серпня 2021 року, виданий Жовтневим районним судом міста Запоріжжя у справі № 331/4508/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.06.2019 року по 06.10.2020 року у сумі 8576 (вісім тисяч п`ятсот сімдесят шість) грн. 29 коп. та стягнення 227 грн. 00 коп. судових витрат, скасувати.

У стягненні витрат на правничу допомогу у сумі 2000 грн. 00 коп. та судового збору у сумі 134 грн. 20 коп. з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» на користь ОСОБА_1 , відмовити.

Роз`яснити стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, з додержанням загальних правил щодо пред`явлення цивільного позову, визначених ЦПК України.

Внесена сума судового збору стягувачу не повертається, а у разі пред`явлення ним позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Копії ухвали направити сторонам.

Ухвала в частині визначення судових витрат може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Яцун