ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6790/21
Провадження № 2/210/76/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 березня 2023 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.

секретаря судового засідання Печарник В.О.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядкуспрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28.07.2021 року о 16.25 годин в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу по вул. Старовокзальній, 45 водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «ВАЗ» 2115 номерний знак НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, внаслідок чого допустив виїзд на смугу для зустрічного руху та здійснив наїзд на транспортний засіб «Toyota Camry» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків.

За даним фактом відповідача ОСОБА_3 постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 серпня 2021 року притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні. Постанова набрала чинності 30.08.2021 року.

Власником транспортного засобу «ВАЗ» 2115 номерний знак НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_4 .

Власником транспортного засобу ОСОБА_4 укладено договір з Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» договором від 04.11.2020 року до 03.11.2021 року, відповідно до якого відповідальність водія застрахована на загальну суму 100000,00 гривень: пряме врегулювання 50000,00 гривень; медичний захист водія та пасажирів 50000,00 гривень.

Згідно Звіту про оцінку майна № 092/МЗ-21, за визначенням оціночної вартості матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля «Toyota Camry» номерний знак НОМЕР_2 заподіяно шкоду на загальну суму 107708,24 (сто сім тисяч сімсот вісім ) гривень 24 коп.

Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» на СТО «АЛМАЗ СІСТЕМ», де автомобіль «Toyota Camry» номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачу, підлягає ремонту, відповідно до платіжного Доручення № 9390 від 19.10.2021 року перераховано 77 445, 40 ( сімдесят сім тисяч чотириста сорок п`ять) гривень 40 коп.

Таким чином різниця між оціночною вартістю матеріального збитку заподіяного внаслідок ДТП та сумою, відшкодованою страховою компанією становить: 107708,24 77445,40 = 30 262, 84 (тридцять тисяч двісті шістдесят дві) гривні 84 коп.

Крім матеріальних збитків, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні негативних наслідків в результаті ДТП. До негативних наслідків позивач відносить нервовий стрес, який був пережитий нею під час скоєння відповідачем ДТП. Вона дуже глибоко переживає завдання пошкоджень автомобілю, яким не може користуватися тривалий час (понад три місяці) із-за його пошкодження, чим було порушено звичайний порядок життя. Позивач не може належним чином працювати, оскільки вона є фізичною особою-підприємцем і автомобіль їй необхідний для трудової діяльності. Для відновлення нормального душевного стану потрібен був час. До того ж, відмова відповідача на пропозицію добровільно відшкодувати матеріальний збиток, призвела до необхідності додаткових витрат часу та коштів для захисту своїх інтересів. Позивачка вже більше трьох місяців нервую з приводу поновлення порушеного матеріального права в результаті неправомірних дій відповідача та оцінює спричинену їй моральну шкоду у розмірі 30 000,00 гривень.

У зв`язку з вищенаведеним, позивач просить суд, стягнути солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 30262,84 грн., моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн., судовий збір у сумі 1816,00 грн., витрати на правничу допомогу відповідно до наданого у судове засідання Акту виконаних робіт.

Відповідно до відзиву на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 зазначив, що дійсно 28.07.2021 року мало місце ДТП за участі водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 внаслідок чого відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності. Власником транспортного засобу «ВАЗ 2115», днз НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 є ОСОБА_4 . В матеріалах справи наявна копія страхового Полісу №ЕР-201752095, відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в наслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. В даному випадку не зрозуміло чому позивач не зазначив у позовній заяві відповідачем належного відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ОБЕРІГ», яке і має відповідати за виплату матеріальної шкоди, яка в даному випадку повністю покривається страховою сумую (130 тис. грн.). Жодних доказів щодо відмови ТДВ «Страхова компанія «ОБЕРІГ» чи інших причин не виплати коштів в сумі 30262,84 грн. позивачем не надано, тому не зрозуміло чим керувався позивач просячи стягнути вказану суму солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Останній, є власником автомобіля, на якому було скоєно ДТП і жодним іншим чином не був причетний до завдання матеріальних збитків позивачу.

На підставі викладеного, відповідач вважає, що матеріальна шкода, заподіяна позивачу повністю покривається страховою сумою, яка зазначена у страховому Полісі №ЕР-201752095 і належним відповідачем по справі матеріальної шкоди є Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ОБЕРІГ». Відповідач ОСОБА_3 може нести в даному випадку субсидіарну відповідальність, тобто на суму збитків, яка перевищує 130 тис. грн., а відповідач ОСОБА_4 взагалі не може нести відповідальності за спричинені ОСОБА_3 матеріальні збитки.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, відповідач, як особа винна в ДТП визнає позов в частині 5000,00 грн. моральної шкоди, завданою самою подією ДТП.

Таким чином, відповідач вважає позовну заяву про стягнення моральної шкоди в сумі 25000,00 грн. та матеріальної шкоди в сумі 30262,84 грн. необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи були повідомленні, що підтверджується матеріалами справи, заяви про відкладення чи перенесення розгляду справи не надходило.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, що підтверджується матеріалами справи, заяви про відкладення чи перенесення розгляду справи не надходило.

Представник третьої особи Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, що підтверджується матеріалами справи, заяви про відкладення чи перенесення розгляду справи не надходило.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.08.2021 року у справі №216/4866/21, 28.07.2021 року 0 16 год. 25 хв. в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу по вул. Старовокзальній, 45 водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «ВАЗ 2115», номерний знак НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, внаслідок чого допустив виїзд на смугу для зустрічного руху та здійснив наїзд на транспортний засіб «Toyota Camry» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно вищезазначеної постанови, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. та стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн. (а.с.7).

Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 6 ст. 82 вирок суду в кримінальному провадження, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Власником транспортного засобу «ВАЗ» 21154, номерний знак НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_4 (а.с. 59-60).

Власником транспортного засобу ОСОБА_4 укладено договір з Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» від 04.11.2020 року, зі строком дії до 03.11.2021 року, відповідно до якого відповідальність водія застрахована на загальну суму 100000,00 гривень: пряме врегулювання 50000,00 гривень; медичний захист водія та пасажирів 50000,00 гривень (а.с.13).

Згідно Полісу №ЕР-201752095 страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн., розмір франшизи 2500,00 грн. (а.с. 12)

Відповідно до Звіту про оцінку майна № 092/МЗ-21, за визначенням оціночної вартості матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок пошкодження, оціночна вартість матеріального збитку становить 107708,24 грн. у т.ч. 12141,53 грн. ПДВ (а.с. 14-61).

Відповідно до положень п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Так, згідно Платіжного доручення №9390 від 19.10.2021 року Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» на ТОВ «АЛМАЗ СІСТЕМ», де автомобіль «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачу, підлягає ремонту, перераховано 77 445, 40 гривень (а.с. 57).

Крім того, відповідно до дубліката квитанції №ВААS_4 ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачено суму франшизи за ДТП у розмірі 2500 грн. (а.с. 111)

Таким чином різниця між оціночною вартістю матеріального збитку заподіяного внаслідок ДТП та сумою, відшкодованою страховою компанією і сплаченою сумою франшизи відповідачем на користь позивача становить: 107708,24 77445,40 2500,00 = 27 862, 84 гривні.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім того, відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача ОСОБА_3 , що ОСОБА_4 є неналежним відповідачем по справі зважаючи на вищезазначене.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Спосіб відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначає суд за вибором потерпілого (ч. 1 ст. 1192 ЦК України) і може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Потерпілому, як кредитору, належить право вимоги як в деліктному так і договірному видах зобов`язань. Він вільно, на власний розсуд, обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

Слідує відмітити, що саме така правова позиції Верховного Суду України, висловлена в постанові від 25.01.2016 року за результатами розгляду справи за № 6-2808цс15.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК Країни виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, враховуючи те, що позивачу була завдана шкода у розмірі 107708,24 грн., яка частково відшкодована страховою компанією ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ» у розмірі 77445,40 грн. та сплаченою сумою франшизи відповідачем ОСОБА_3 у розмірі 2500, 00 грн., тому з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає відшкодуванню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою та франшизою, що становить 27 862,84 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення спричинену моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода у тому числі полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов?язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31.03.1995 року за № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» п.3 роз?яснив, щопід моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Що ж стосується позовних вимог позивача у частині відшкодування моральної шкоди, то вони також знайшли своє підтвердження у судовому засіданні щодо завдання моральної шкоди та підлягаютьчастковому задоволенню відповідно до вимог статті 1167 ЦК України з наступних підстав.

При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Так, позивач отримала моральні страждання через нервовий стрес, який був пережитий нею під час скоєння відповідачем ДТП. Вона дуже глибоко переживає завдання пошкоджень автомобілю, яким не може користуватися тривалий час (понад три місяці) із-за його пошкодження, чим було порушено звичайний порядок життя. Для відновлення нормального душевного стану потрібен був час. До того ж, відмова відповідача на пропозицію добровільно відшкодувати матеріальний збиток, призвела до необхідності додаткових витрат часу та коштів для захисту своїх інтересів. З вказаних міркувань та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення суми стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Крім того, позивач просить стягнути на його користь витрати на правничу допомогу відповідно до наданого у судовому засіданні Акту виконаних робіт.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Однак, представником позивача в судовому засіданні не надано Акт виконаних робіт та не надано інших доказів про розмір понесених витрат позивачем на правничу допомогу, тому суд не вбачає підстав для задоволення вказаної вимоги.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме про стягнення з відповідача ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 27 862,84 грн., моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. та сплаченого судового збору..

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір у розмірі 1816,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , матеріальну шкоду в розмірі 27 862,84 грн. (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят дві гривні 84 копійки).

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ,моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень).

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір в розмірі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, передбаченому ст.ст. 354-356 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. Є. Сільченко