ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4016/20 Номер провадження 22-ц/814/2752/23Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О.С. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

23 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий суддя Карпушина Г.Л.,

суддів Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.

вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання батьківства та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання батьківства та стягнення аліментів задоволено частково.

Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Полтави.

Внесено зміни до актового запису № 1046 від 22 вересня 2018 року про народження малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Полтави, складеного Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, а саме зазначити у графі «батько» - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець села Свічкареве, Кобеляцького району, Полтавської області.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму на дитину для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_2 , матері дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 12 травня 2020 року, і до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з 25.02.2019 року по 12.05.2020 року - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Додатковим рішенням Лубенського міськрайонного суду від 14 грудня 2022 рокустягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати які складаються з витрат, пов?язаних з призначенням судової експертизи у розмірі 6000 грн, витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, а всього 11 000 (одинадцять тисяч) гривень.

З рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 листопада 2022 рокуне погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 03 лютого 2023 року апеляційна скарга залишалася без руху, оскільки не відповідала вимогам ч.2, ч.3 ст.357 ЦПК України. У визначений ухвалою термін зазначені судом недоліки усунуто.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 листопада 2022 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 разом із заявою про усунення недоліків (17.02.2023 засобами поштового зв?язку) подано апеляційну скаргу на додаткове рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 грудня 2022 року, яка надійшла на адресу Полтавського апеляційного суду 21.02.2023 року.

При подачі апеляційної скарги апелянтом ставиться питання про поновлення строків на оскарження судового рішення, яке мотивовано тим, що про існування додаткового рішення він дізнався лише тоді, коли подав апеляційну скаргу на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 листопада 2022 року, та зі змісту ухвали про залишення без руху від 03.02.2023 він дізнався, що було ухвалено додаткове рішення у цій справі.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що в поданій заяві про усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 листопада 2022 року ОСОБА_1 зазначає, що копію додаткового рішеннявід 14 грудня 2022 року його адвокат отримала 03.01.2023 року.

Таким чином, останнім днем подачі апеляційної скарги рахуючи з моменту отримання копії повного тексту судового рішення є 02.02.2023 року.

Натомість апеляційна скарга подана до суду лише 17.02.2022 з посиланням на те, що про оскаржуване рішення апелянту стало відомо коли подав апеляційну скаргу на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 листопада 2022 року, та зі змісту ухвали про залишення без руху від 03.02.2023 року, що суперечить доказам наявним в матеріалах справи.

Відповідно до положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

За приписами ст. 126 ч. 1 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

В силу вимог ст. 127 ч. 1 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

На думку колегії суддів, зазначені ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження додаткового рішення суду не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки, є необґрунтованими та суперечать матеріалам цієї справи.

Інших поважних причин пропуску строку не наведено.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема, цивільного характеру. Реалізація такого права не звільняє особу від обов`язку добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини від 26.04.2007 у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14.10.2003 у справі «Трух проти України» вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність та відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, наведеній, зокрема в його рішенні «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року та інших.

Відповідно до ч.4 ст.357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 грудня 2022 року, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ч.4 ст.357 та п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 грудня 2022 рокуу цій справі - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 грудня 2022 року- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Г.Л. Карпушин

Судді: О.Ю. Кузнєцова

Л.М. Хіль