Справа № 214/3332/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 березня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

за участю позивачки ОСОБА_1

за участю представника позивачки - ОСОБА_2

за участю відповідача - ОСОБА_3

за участю представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, 22 грудня 2007 року між нею та відповідачем по даній справі був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації про шлюб зроблено актовий запис № 61. Шлюб був укладений в Відділі реєстрації актів цивільного стану Єланецького районного управління юстиції Миколаївської області. Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 в свідоцтві про народження дітей відповідач по справі записаний батьком. Сумісне господарство та проживання з відповідачем по даній справі ми не ведемо останні чотири місяці 2022 року. На сьогоднішній час вона мешкає окремо від відповідача. Матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх синів відповідач по справі i оказує але не регулярно в сумі 1000 гривень і тому вона вирішила звернутися до суду про стягнення з нього аліментів на утримання немонолітних синів в примусовому порядку тобто через суд. В теперішній час неповнолітні сини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 майже повністю знаходиться на її утриманні, так як відповідач по справі в добровільному порядку достатню матеріальну допомогу не оказує, а їй самій повністю важко утримувати синів, тому що їх потрібно постійно одягати і повноцінно годувати, так як вони зростають і потребують постійного матеріального утримання. Відповідач працює на ТОВ «Метінвест Криворізький ремонтно механічний завод його середній заробіток складає 20000 гривень щомісяця.. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального i розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII i набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, дитині, у всякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень позивачка одна не зможе забезпечити, згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При стягненні аліментів з відповідача просить врахувати, що він є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні немає.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. При цьому подав до суду заяву, в якій вказав, що заперечує проти задоволення позовної заяви частково, просить стягувати аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 17 січня 2023 року (з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 ) і до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні 22.02.2023 року позивачка надала пояснення, з яких вбачається, що вона з відповідачем та дітьми жили разом до березня 2022 року. Потім вона пішла з дітьми від відповідача, стала жити у Єланецькому районі у своїх батьків, разом з дітьми. З 2003 року до 5 січня 2023 року працювала у Фонді соціального страхування на посаді головного спеціаліста за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Мира. З 05.01.2023 року вона постійно проживає разом із дітьми у с. Єланець Миколаївської області. На час подання позову до суду проживала у м. Кривому Розі на м-ні Сонячний. Діти проживали у бабусі в с. Єланець, куди вона їх відвезла на час війни. Діти зареєстровані в м. Кривому Розі по бульвару Маршала Василевського. ОСОБА_3 казав, що хоче забрати дітей, але вона цього не хотіла і тому вони жили в с. Єланець.

В судовому засіданні 22.02.2023 року відповідач надав пояснення, що після розірвання шлюбу діти з ним не проживали. Вони не домовлялись про те, з ким будуть проживати діти після розірвання шлюбу. Він звернувся до суду з позовом для визначення місця проживання дітей.

В судовому свідок ОСОБА_9 , показала, що позивачка колишня дружина її сина ОСОБА_3 . З невісткою перебуває в гарних відносинах і на цей час. Діти мешкають з батьками позивачки із березня 2022 року. Декілька разів, щоб навідати дітей, вони забирали позивачку з м. Кривого Рогу. Раніше позивачка працювала у м. Кривому Розі до кінця 2022 року. Останній раз бачила онуків в с. Єланець в грудні 2022 року, там у своїх батьків на той момент була і позивачка. Відповідач дає гроші на утримання дітей.

У судовому засіданні дослідженні наступні письмові докази: свідоцтво про народження (а.с. 9, 10), свідоцтво про шлюб (а.с. 11), рішення (а.с. 37-38), акт обстеження фактично місця проживання (а.с. 39), довідка (а.с. 40).

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: свідоцтво про народження (а.с. 9, 10), свідоцтво про шлюб (а.с. 11), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що між сторонами був зареєстрований шлюб та вони є батьками дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд вважає належним доказом: рішення (а.с. 37-38), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що сторони розірвали шлюб.

Суд вважає належними доказами: акт обстеження фактичного місця проживання (а.с. 39), довідка (а.с. 40), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що дитина проживає разом з позивачкою.

Суд вважає належним доказом: покази свідка ОСОБА_9 , так як це доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами, є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Сторони по справі перебували у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Єланецького районного управління юстиції Миколаївської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 61, що вбачається зі свідоцтва (а.с. 11).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2022 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 37-38).

Сторони по справі є батьками дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що вбачається зі свідоцтв (а.с.9,10).

Відповідно до акту обстеження фактичного місця проживання встановлено, що станом на 20.01.2023 року позивачка ОСОБА_1 з дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 39).

Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Одночасно, стаття 183 СК України зазначає - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд приходить до переконання, що незважаючи на те, що діти деякий період проживали у батьків позивачки, слід прийти до висновку, що діти проживають разом з позивачкою і знаходяться на повному її утриманні.

Приймаючи до уваги, що відповідач є фізично здоровим, здатен працювати та отримувати заробітну плату, інших аліментних зобов`язань не має, суд приходить до переконання, що він має можливість виконувати обов`язок щодо матеріального забезпечення своїх неповнолітніх дітей.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, зважаючи на вимоги ст. ст. 182, 183 СК України щодо обставин, які обов`язково враховуються судом при визначенні розміру аліментів, суд, оцінивши та проаналізувавши вищевказані обставини в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, тому він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 180 - 183, 191 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 223, 258-260, 263-265, 280, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 18.07.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

На підставі ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати підписання шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 3 квітня 2023 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов