Справа № 453/1496/22
№ провадження 2/453/162/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2023 року Сколівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Брони А.Л.
секретаря судового засідання Булеци К.-М.В.,
без учасників справи,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Сколе Львівської області в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,-
18.11.2022 року позивач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Змінчак Л.В. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить визнати за ним право власності на частку будинку садибного типу, позначеного у технічному паспорті літерою «А-1» загальною площею 95,5 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, а саме: літня кухня (літера «Б»), сарай (літера «В»), убиральня (літера «Г»), навіс (літера «Д»), навіс (літера «Е»), сарай (літера «Ж»), ворота - №1, колодязь - №2, огорожа - №3, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 03.02.2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання.
Позовна заява обгрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 , котра постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на все належне майно, яке вона прийняла як спадщину за законом після смерті свого чоловіка батька позивача ОСОБА_5 , спільно з ним проживаючи, але юридично не оформивши свої спадкові права, а саме на частку будинку садибного типу, позначеного у технічному паспорті літерою «А-1» загальною площею 95,5 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, а саме: літня кухня (літера «Б»), сарай (літера «В»), убиральня (літера «Г»), навіс (літера «Д»), навіс (літера «Е»), сарай (літера «Ж»), ворота - №1, колодязь - №2, огорожа - №3, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано. Про належність частки вищевказаного будинку батьку позивача - ОСОБА_5 свідчить виписка з погосподарської книги с. Сопіт за 2006-2010 роки, видана старостою сіл Підгородці, Сопіт, Урич Сколівської міської ради Львівської області від 07.11.2022 року № 238. Про прийняття спадщини ОСОБА_4 - матір`ю позивача свідчить виписка з погосподарської книги с. Сопіт за 2011-2015 роки, видана старостою сіл Підгородці, Сопіт, Урич Сколівської міської ради Львівської області від 07.11.2022 року № 237.
Позивач вказує на те, що за життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 23 липня 2013 року ОСОБА_6 , секретарем виконкому Підгородецької сільської ради Сколівського району Львівської області за реєстровим № 90, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, вона заповіла ОСОБА_1 .
Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 є доньки покійної відповідачі у справі: ОСОБА_2 , 1957 року народження, та ОСОБА_3 , 1966 року народження. Вказані особи спадщину за законом не прийняли, до нотаріуса з відповідними заявами не зверталися.
20 липня 2018 року позивач звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області. Однак, листом від 07.11.2022 року № 538/01-16 державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно, внаслідок чого він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явився, але попередньо його представник - адвокат Змінчак Л.В. подала до суду клопотання про розгляд справ без її участі та участі довірителя, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовче засідання також не з`явилися, попередньо подавши до суду заяви про визнання позовних вимог ОСОБА_1 та про розгляд справи без їх участі.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, - немає.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_5 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 26 липня 2010 року Підгородецькою сільською радою Сколівського району Львівської області відповідно до актового запису № 17.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 25 березня 2015 року Підгородецькою сільською радою Сколівського району Львівської області відповідно до актового запису № 11.
Про родинні відносини позивача з батьками свідчить копія свідоцтва про його народження серії НОМЕР_3 , виданого Підгородецькою сільською радою Сколівського району Львівської області відповідно до актового запису № 103.
Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла частка житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , яку остання прийняла після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , спільно з таким проживаючи, але юридично не оформивши свої спадкові права.
Факт належності частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , батьку позивача - ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідчить виписка з погосподарської книги №2 с. Сопіт за 2009-2010 роки, видана старостою сіл Підгородці, Сопіт, Урич В. Андрейків від 07.11.2022 року за вих. №238.
Відповідно до виписки з погосподарської книги №3 с. Сопіт за 2011-2015 року (номер об`єкта погосподарського обліку №0815-1), виданої старостою сіл Підгородці, Сопіт, Урич В. Андрейків від 07.11.2022 року за вих. №237, частка житлового будинку в АДРЕСА_1 , рахувався за ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За життя, а саме 23 липня 2013 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений Богенчук В.С., секретарем виконкому Підгородецької сільської ради Сколівського району Львівської області за реєстровим №90, відповідно до тексту якого остання на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, а саме все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, заповіла синові ОСОБА_1 .
В матеріалах справи наявна копія зазначеного заповіту ОСОБА_4 від 23.07.2013 року.
Даний заповіт є чинним, що підтверджується відповідною відміткою на заповіті, здійсненою секретарем виконкому Підгородецької сільської ради Сколівського району Львівської областіБогенчук В.С. та інформаційною довідкою зі Спадкового рестру (заповіти/спадкові договори), сформованою Сколівською державною нотаріальною конторою 20.07.2018 року за № 52687133.
Згідно довідки №239, виданої 07.11.2022 року старостою сіл Підгородці, Сопіт, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день своєї смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 та разом з такою за вказаною адресою був зареєстрований її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Із зазначеного вбачається, що позивач прийняв спадщину за заповітом, а саме частку спірного житлового будинку після смерті своє матері ОСОБА_4 відповідно до частини 3 ст. 1268 ЦК України, спільно проживаючи зі спадкодавцем до дня його смерті.
Крім цього встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є її доньки відповідачі у справі: ОСОБА_2 , 1957року народження та ОСОБА_3 , 1966 року народження, однак такі у встановлений законом шестимісячний строк, не подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері, тобто вважаються такими, що спадшину не прийняли.
Вказане підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформованої 20.07.2018 року за №52687180.
20 липня 2018 року позивач звернувся до Сколівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 .
На підставі цієї заяви державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. 20.07.2018 року було заведено спадкову справу № 175/18, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованим 20.07.2018 року Сколівською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 52687232.
Згідно листа завідувача Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Батлюк В.І. № 538/01-16 від 07.11.2022 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.
Частинами 1, 3 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).
Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до норм ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 20 липня 2022 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1») становить 95,5 кв. м, з яких житлова (основна) 28,8 кв. м., 66,7 кв. м- допоміжна (підсобна).
Крім цього, до вищевказаного будинку відносяться господарські будівлі та споруди: літня кухня (літера «Б»), сарай (літера «В»), убиральня (літера «Г»), навіс (літера «Д»), навіс (літера «Е»), сарай (літера «Ж»), ворота - №1, колодязь - №2, огорожа - №3.
Згідно довідки № 1004, виданої 15.08.2022 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, житловий будинок АДРЕСА_1 , побудований в 1957 році. Інвентаризаційна вартість такого становить 192 510,00 грн. Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано.
Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійна ОСОБА_4 набула за життя право власності на частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Таким чином, оскільки позивач іншим чином, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на майно спадкодавця не має можливості, враховуючи визнання відповідачами позовних вимог позивача, з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 1223, 1268, 1296, 1297, 1299 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 90, 95, 258-259, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), право власності на частку будинку садибного типу, позначеного в технічному паспорті літерою «А-1», загальною площею 95,5 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, а саме: літня кухня (літера «Б»), сарай (літера «В»), убиральня (літера «Г»), навіс (літера «Д»), навіс (літера «Е»), сарай (літера «Ж»), ворота - №1, колодязь - №2, огорожа - №3, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: с. Сопіт, Стрийського району, львівської області, РНОКПП невідомий.

Суддя