ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м.Суми

Справа №950/2307/21

Номер провадження 22-ц/816/144/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 02 листопада 2022 року, в складі судді Стеценка В.А., ухвалене у м. Лебедин, повний текст рішення складено 14 листопада 2022 року,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь 6720 грн майнової шкоди та 3000 грн моральної шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що 24 червня 2021 року вона придбала у відповідача порося на м`ясо за 7000 грн. При купівлі відповідач стверджувала, що це кастрований кабан віком 1 рік і 2 місяці. 25 червня 2021 року після забою порося та розробки туші було виявлено, що порося є кнуром віком приблизно 2 років та його м`ясо має неприємний специфічний запах та до вживання не годиться. Того ж дня після належного охолодження м`ясо та сало було повернуто продавцю. Відповідач визнала свою вину, повернула 1000 грн та в подальшому зобов`язалася перерахувати на банківську карту решту коштів в сумі 6000 грн, про що написала відповідну розписку. Проте, кошти не повернула, під час подальших переговорів по телефону на адресу позивача лунали нецензурні висловлювання. Окрім витрат, на купівлю порося, позивачем були понесені також витрати за послуги різника 300 грн та вартість автомобільного палива, витраченого на поїздки до відповідача, в сумі 420 грн.

Крім того, неправомірними діями відповідача їй було завдано моральної шкоди. Вона до цього часу перебуває у депресивному стані, постійній нервовій та психологічній напрузі, погіршився стан здоров`я, що змушує її докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Посилаючись на вказані обставини, просить позов задовольнити.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 02 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6720 грн 00 коп. та кошти на відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні було доведено порушення відповідачем норм ч. 1, 2 ст. 673 ЦК України та правомірність вимог позивача, обґрунтованих нормами ч. 2 ст. 678, ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України. Стосовно моральної шкоди, суд вважав наявними підстави для її відшкодування в заявленому розмірі 3000 грн, що є достатнім та співмірним із тривалістю порушених прав та характером завданої позивачу немайнової шкоди і буде відповідною, достатньою та справедливою компенсацією за завдану моральну шкоду.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що в рішенні суду не враховано обставини справи, не надано оцінки тим доказам, які мали істотне значення для вирішення даного позову, просить рішення суду скасувати, а в задоволенні позову відмовити через безпідставність та необґрунтованість; справу розглянути без її участі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом не було враховано її відзив. Крім того, відсутні докази належного повідомлення її про дату, час і місце судового засідання.

Наголошує на тому, що позивач при купівлі поросяти жодних претензій не мала. А посилання на неналежну якість м`яса жодними доказами не підтверджено.

Вважає посилання на документ під назвою розписка від 25.06.2021 недоречним. Вона була написана під тиском. Не може бути прийнята, оскільки не містить повних даних відповідача, не вказано прізвища, кому вона винна, в ній не вказано, що кошти мають бути повернуті ОСОБА_1 .

В рішенні суд не звернув увагу на перекручування фактів.

Зазначає, що м`ясо було повернуто неналежної якості. Родичі відповідача телефонували позивачу, що вона обманює ОСОБА_2 , що вона отримала належне живе порося, а повернула невідомі і неповні шматки. Жодної домовленості про повернення м`яса не було. У наданій позивачем розписці без назви не міститься умови, якими визначено зобов`язання обох сторін. З тексту розписки не вбачається, що відповідач отримав від позивача м`ясо.

Відповідач стверджує, що мала сплатити кошти лише за умови вчинення позивачем дій з повернення м`яса, чого не сталося з вини позивача.

Наголошує на тому, що зміст розписки не містить зобов`язання визначеного ст. 1046 ЦК України.

Вважає, що всупереч вимогам закону позивач не довела, що має місце зобов`язання, не довела, що нею було передано м`ясо, в якій кількості, якої якості, що саме того поросяти, яке купувалося 23.06.2021.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не ґрунтуються на законі, не відповідають дійсним обставинам справи, які вірно оцінені судом першої інстанції. Щодо порушення норм процесуального права вказує на те, що про кожне судове засідання ОСОБА_2 була повідомлена судовою повісткою направленою рекомендованим листом з повідомленням, що підтверджується розписками про вручення. Скаржник не була позбавлена можливості надати свої докази на спростування її доводів, проте цього не зробила.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 24 червня 2021 року позивач придбала у відповідача живе порося з метою його подальшого забою та особистого вживання за 7000 грн. Вказану обставину відповідач не спростовує. Свідок ОСОБА_3 , який є сусідом позивача, суду першої інстанції пояснив, що у червні 2021 року привозив до домогосподарства купленого у відповідача кабана і чув як відповідач стверджувала, що він кастрований своєчасно.

Проте, при його забою та розробці було встановлено, що порося є кнуром віком приблизно 2 роки та його м`ясо має специфічний запах. Дану обставину підтвердили в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Крім того, свідок ОСОБА_5 підтвердив, що хоча м`ясопродукти не були придатні для вживання, він їх обробив належним чином.

25 червня 2021 року позивач повернула відповідачу придбаний товар у вигляді сала і м`яса. Натомість відповідач повернула 1000 грн. Крім того, 25 червня 2021 року ОСОБА_2 написала розписку про те, що вона винна 6000 грн віддати як борг за м`ясо.

Позивач зверталася до відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області, за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих в ІТС ІПНП ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 29 червня 2021 року № 2876 начальником СД ВП № 3 (м. Лебедин) не було виявлено даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення (а.с. 7).

Позивач також зверталася до виконавчого комітету Лебединської міської ради щодо захисту її прав як споживача, їй було рекомендовано звернутися до відділення поліції, а також із позовною заявою до суду (а.с. 8).

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Згідно ч. 2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Згідно до вимог статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу статті 81 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Отже в даній справі, встановлено, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу поросяти на м`ясо. При укладенні цього договору відповідач була повідомлена про мету придбання товару (для забою та особистого вживання) і відповідно до частин 1 і 2 ст. 673 ЦК України повинна була передати товар, придатний до використання для цієї мети. Проте, переданий нею товар не відповідав своїм якісним характеристикам, а тому відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 678 ЦК України позивач скористалася своїм правом відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. При поверненні товару відповідач визнала обґрунтованість вимог позивача, прийняла м`ясопродукти та написала розписку про те, що вона ще повинна повернути позивачці 6000 грн як борг за м`ясо.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що розписка не відповідає вимогам, передбаченим ст. 1046 ЦК України, оскільки в даному випадку має місце не договір позики, а вона є свідченням укладення між сторонами договору купівлі-продажу та обов`язку відповідача повернути частину грошових коштів 6000 грн, отриманих при укладенні договору купівлі-продажу.

Доводи ОСОБА_2 , що розписку було написано під тиском та, що позивач повернула їй не все м`ясо та й ще й неналежної якості жодними доказами не підтверджуються.

Отже висновки суду щодо наявності підстав для стягнення 6000 грн є правильними, оскільки під час поверення відповідчці м`ясопродуктів і написання розписки про поверення решти коштів, отриманих від продажу порося, були відсутні з її боку зауваження щодо неналежної якості повернутих позивачкою м`ясопродуктів.

Водночас колегія суддів зауважує, що позивач пред`являючи, в тому числі вимоги про відшкодування збитків у вигляді вартості автомобільного палива, витраченого на поїздки до відповідача (420 грн), та на послуги різника (300 грн), жодних доказів на підтвердження цих вимог не надала, а тому відсутні підстави для стягнення вказаних грошових коштів.

Отже, рішення суду на підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині стягнення майнової шкоди та слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди тільки залишок неповернутої відповідачем грошової суми вартості порося - 6000 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Задовольняючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції з врахуванням обставин справи, а саме душевних страждань позивача через недобросовісну поведінку відповідачки, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, дійшов вірного висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди. Виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Стосовно доводів відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази її належного сповіщення про дату, час та місце судового засідання, слід зазначати, що вказані доводи не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи наявне відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене ОСОБА_2 особисто (а.с. 53).

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 19.01.2023 року ОСОБА_2 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1488,60 грн.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково, проте, у зв`язку з тим, що спір виник внаслідок її неправильних дій, відповідно до приписів ч. 9 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір за апеляційний перегляд справи в повному обсязі в сумі 1488,60 грн.

Враховуючи ціну позову, дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 2, 3; 381-382 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 02 листопада 2022 року змінити в частині стягнення майнової шкоди та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 6000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави за апеляційний перегляд справи в сумі 1488 гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко