Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2258/22

Номер провадження 2/348/219/23

16 березня 2023 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Солодовнікова Р.С.,

при секретарі судового засідання Нагорняк Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ведикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за відсутності сторін,

в с т а н о в и в:

Зміст позовних вимог:

У грудні 2022 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/3 від 21.08.2020 за умовами програми «MoneyBOOMLoyal», в сумі 71495,50 гривень, витрати на оплату судового збору у розмірі 2481 грн, а також понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн., мотивуючи про те, що ОСОБА_1 , як позичальник, не виконав належним чином свої зобов`язання по договору, внаслідок чого у нього перед кредитором утворилася заборгованість, про стягнення якої разом з нарахованими згідно умов договору відсотками позивач порушує питання в даній справі. Крім того, позивач зазначає, що право вимоги до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло від ТОВ «Інфінанс» на підставі Договору факторингу №16-07/21 від 16.12.2021.

Стислий виклад позиції сторін:

Представником позивача у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача.

У судове засіданні ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому на підставі п.1 ч.3 ст.223 ЦПК суд розглядає справу за відсутності відповідача.

В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з тих підстав, що у 2020 році він отримував у борг грошові кошти, зокрема в банках, однак електронний договір на сайті moneyboom.ua в мережі Інтернет не укладав, гроші не отримував. Банківської картки, на яку зараховані гроші, він не має і не мав.

З приводу анкети пояснив, що номер телефону НОМЕР_1 , за допомогою якого укладався електронний кредитний договір, належав йому, однак телефон з номером був вкрадений у вересні 2020 року, після чого цей номер він не відновлював і ним не користувався. До правоохоронних органів з приводу крадіжки не звертався, паспорт не втрачав. Зазначена в анкеті ОСОБА_2 є його колишня дружина. Електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 і РНОКПП НОМЕР_2 належать йому.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.12.2022 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини справи, встановлені судом:

Судом встановлено, що згідно договору надання позики в тому числі на умовах фінансового кредиту №/3 від 21.08.2020, на підставі Пропозиції про укладання договору (оферти) від 12.10.2020 і Заявки - анкети № 3293537 від 12.10.2020, які підтверджені Акцептом оферти від 12.10.2020 (а.с.11-13) ТОВ «Інфінанс», як кредитор, та ОСОБА_1 , як позичальник, уклали кредитний договір за правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOMLoyal» за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи ТОВ «ІНФІНАНС», розміщеної на сайті moneyboom.ua в мережі Інтернет з використанням одноразового ідентифікатора в якості аналога власногоручного підпису позичальника.

Так, заявкою-анкетою на отримання кредиту №3293537 від 12.10.2020 ОСОБА_1 просив надати йому кредит в сумі 4600 грн для використання в споживчих цілях на термін 30 днів на його платіжну банківську карту НОМЕР_3 (а.с.9).

Договір укладено в електронній формі на умовах пропозицій (оферти) на укладання електронного договору позики від 12.10.2020, що акцептована відповідачем 12.10.2020 Акцептом оферти від 12.10.2020 (а.с.11-12).

Акцепт оферти від 12.10.2020 і Заявка-Анкети на отримання кредиту №3293537 від 12.10.2020 підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором - 2d6g2j.

Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 з яким укладено договір № від 12.10.2020 ідентифікований кредитором ТОВ «Інфінанс». Акцепт договору позичальником підписаний аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора - 2d6g2j відправлений 12.10.2020 на номер телефону НОМЕР_5 (а.с.14).

Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOMLoyal», затверджені наказом №14/1 від 19.08.2020 (далі Правила) (а.с.24-51), а також Оферта та Акцепт Оферти є невід`ємними частинами договору фінансового кредиту, укладеного з ОСОБА_1 .

За умовами кредитного договору кредит (транш) надається позичальнику в розмірі 4600 гривень, із строком користування кредитом 30 днів, строком дії договору 3 роки, відсотковою ставкою 1,75 % за один день користування кредитом і річною відсотковою ставкою 638,75 %, за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації, та максимальною ставкою 3,5 % за один день користування кредитом і максимальною річною відсотковою ставкою 1277,5 % за умови неналежного виконання умов договору.

Згідно із п.6.1 Правил проценти за користування кредиту нараховуються на суму фінансового кредиту з дня отримання включно по день фактичного повернення.

Відповідно до квитанції про сплату від 12.10.2020 ТОВ «Інфінанс» через сервіс онлайн платежів www.i.Pay.ua здійснив зарахування суми 4600 гривень на карту НОМЕР_6 , номер операції № 69111751 від 12.10.2020 о 22:03 (а.с.15).

Крім того, 16.12.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 16-12/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у т.ч. за договором позики № від 21.08.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 (а.с. 52-66) - витяг з додатку №3.

Позивач у справі зазначає про те, що відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а тому має заборгованість станом на 16.12.2021 року в сумі 71495,50 грн, з яких: 4600 грн по тілу кредиту; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 66895,50 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, позичальнику з 12.10.2020 по 11.11.2020 року нараховані проценти за умовами договору за ставкою 1,75 % за один день користування кредитом, починаючи з 12.11.2020 по 16.12.2021 за ставкою 3,5 % за один день користування кредитом (а.с.16-22).

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

За положенням статті 5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 76 ЦПК передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 626 Цивільного Кодексу України (далі ЦК) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628, 629 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною другою статті 638 ЦК передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ч. 3).

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що ТОВ «Інфінанс» на сайті moneyboom.ua надавала позики на умовах фінансового кредиту особам, що звертались в мережі Інтернет з метою отримання грошових коштів.

Встановлено також, що ТОВ «Інфінанс» запропонувало відповідачу ОСОБА_1 прийняти умови Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOMLoyal» та укласти за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи ТОВ «ІНФІНАНС», розміщеної на сайті moneyboom.ua в мережі Інтернет договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/3 від 21.08.2020 на умовах запропонованих фінансовою установою.

12.10.2020 ОСОБА_1 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором Акцепт оферти від 12.10.2020 на укладання договору надання позики, яким погодився із запропонованими умовами кредитного договору.

Відповідач підтвердив, що ознайомився з основними умовами кредиту (Оферта та Акцепт Оферти) та з умовами викладеними у Правилах, які є невід`ємною частиною договору і погодився з ними.

Підписуючи Акцепт, позичальник одночасно підписав Заявку - Анкету на отримання кредиту і підтвердив, що вся інформація, яка міститься в ній є точною та правильною.

Так, 12.10.20 року ОСОБА_1 з метою отримання кредиту звернувся до ТОВ «ІНФІНАНС» із анкетою-заявою, а також своїм підписом підтвердив, що ознайомлений з умовами цих Правил та надав згоду на використання при укладенні правочину щодо надання кредиту одноразового ідентифікатора в якості аналога свого власноручного підпису.

Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи позичальника - ОСОБА_1 , зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, дані про освіту, адресу проживання, сімейний стан, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника.

В анкеті-заяві містяться контактна інформація: номер телефону позичальника, адреса його електронної пошти, а також ПІБ дружини і її номер телефону.

Також у анкеті-заяві міститься прохання відповідача перерахувати кредит (транш) у сумі 4600 гривень на його банківську карту, відповідно до умов договору та наведених вище умов.

На підтвердження факту укладення кредитного договору позивач надав: Оферту, Заявку - анкету, акцепт Оферти, Правила, які є невід`ємною частиною договору.

ТОВ «ІНФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконав, а відповідач отримав кредитні гроші в сумі 4600 гривень, що підтверджується квитанцією про сплату від 12.10.2020, відповідно до якої кредитодавець перерахував вказані грошові кошти на банківську карту, що зазначена відповідачем в анкеті.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання анкети-заяви і прийняття Акцепту оферти у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «ІНФІНАНС» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів.

З огляду на викладене, заповненням анкети-заяви і прийняттям Акцепту оферти позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив із використанням електронно-цифрового підпису, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Наведене спростовує доводи відповідача про те, що ним не укладався електронний кредитний договір із ТОВ «ІНФІНАНС» через мережу Інтернет, і що позичальник не отримував кредитних коштів на умовах узгоджених сторонами, як це передбачено ст.ст. 207, 638, 1055 ЦК.

Таким чином суд дійшов висновку, що 12.10.2020 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 дійсно укладений кредитний договір шляхом перерахування позичальнику траншу в сумі 4600 гривень строком на 1 місяць зі сплатою відсоткової ставки 1,75 % за один день користування кредитом, що свідчить про те, що відповідач був обізнаний про його існування і усвідомлював наявність заборгованості за вище вказаним кредитним договором.

За змістом статей 525, 526, 530 ЦК зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст.1048, ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд приходить до висновку про те, що позивач, як правонаступник (за договором факторингу від 16.12.2021) кредитора за кредитним договором від 21.08.2020 щодо позичальника ОСОБА_1 , має право на отримання від останньої кредитної заборгованості, що складається з фактично отриманих у кредит коштів в сумі 4600,00 грн., нарахованих на них згідно умов кредитного договору попереднім кредитором ТОВ «Інфінанс» відсотків за період часу з 12.10.2020 по 16.12.2021 на дату відступлення права вимоги.

Відповідно до розрахунку сума заборгованості за відсотками з 12.10.2020 по 16.12.2021 становить 66895,50 грн.

Так, за розрахунком заборгованості позичальнику з 12.10.2020 по 11.11.2020 року нараховані проценти за умовами договору за ставкою 1,75 % за кожний день користування кредитом, починаючи з 12.11.2020 по 16.12.2021 за ставкою 3,5 % за кожний день користування кредитом (а.с.16-22).

ТОВ «Інфінанс» нараховані проценти на прострочену заборгованість за підвищеною процентною ставкою - 3,5 % за кожний день користування кредитом в загальній сумі 64238,55 грн за неналежне виконання умов договору, з врахуванням погашення заборгованості за процентами в сумі 0,45 грн. (15.12.2021).

В той же час, у пункті 6 Прикінцевих та перехідних положень (розділ IV) Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленогоКабінетом Міністрів України на всій території України (виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення.

В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину. Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 цього Закону.

Тобто, зазначена правова норма на певний період, звільняє споживачів від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню), а також інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.

Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону, зокрема на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку за строком погашення кредиту до одного місяця.

Відповідно до частини 4 статті 1056-1 ЦК, якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором.

З умов договору випливає, що базова відсоткова ставка становить 1,75 % за один день користування кредитом і річною відсотковою ставкою 638,75 %, за умови належного виконання умов договору, а максимальна відсоткова ставка становить 3,5 % за один день користування кредитом і максимальною річною відсотковою ставкою 1277,5 % за умови неналежного виконання умов договору.

Тобто у випадку коли боржник сплачує проценти і виконує умови договору, то нараховується процентна ставка базова, а коли боржник не сплачує проценти і порушує умови договору, тоді нараховується максимальна відсоткова ставка від загальної суми заборгованості.

Отже, у випадку, якщо позичальник сплачує грошові зобов`язання за кредитним договором належним чином у строк обумовлений договором і виконує належним чином умови договору, він користується зменшеною процентною ставкою, у випадку якщо позичальник не виконує зобов`язання у належний строк і порушує умови договору сплачується збільшена відсоткова ставка, тобто це за своїм змістом є штрафною санкцією за неналежне виконання умов договору та у разі такого нарахування порушує пряму заборону таких дій згідно норми пункту 6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, пункт 6 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» в частині заборони збільшення процентної ставки поширюється на даний випадок і згідно норм закону забороняється збільшення процентної ставки у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року N 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами) на всій території України з 12.03.2020 року, встановлений карантин.

Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021 року, №855 від 11.08.2021 р., №981 від 22.09.2021 р., №1336 від 15.12.2021.

Таким чином, у період з березня 2020 року і по день відступлення права вимоги - 16.12.2021 року, а також на день розгляду справи в суді, дія карантину в Україні продовжується.

Враховуючи викладене, проценти за користування кредиту на суму фінансового кредиту за підвищеною процентною ставкою - 3,5 % за один день користування кредитом і максимальною річною відсотковою ставкою 1277,5 % в період з 12.11.2020 по 16.12.2021, нараховані в порушення пункту 6 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, проценти за користування кредиту повинні бути нараховані за відсотковою ставкою 1,75 % за один день користування кредитом і річною відсотковою ставкою 638,75 % за період з 12.10.2020 по 16.12.2021, що становить 34695,50 грн (4600х1,75х431:100).

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 4600 гривень, заборгованість за відсотками в період з 12.10.2020 по 16.12.2021 в сумі 34695,05 грн з врахуванням погашення заборгованості за процентами в сумі 0,45 грн. (15.12.2021).

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ведикт Капітал» заборгованість станом на 16 грудня 2021 року за договором надання позики, в тому числі на і на умовах фінансового кредиту № від 21.08.2020 року в загальній сумі 39295,05 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 4600 грн; заборгованості за відсотками в період з 12.10.2020 по 16.12.2021 в сумі 34695,05 грн.

В той же час, суд приходить до висновку, що Товариства з обмеженою відповідальністю «Ведикт Капітал», неправомірно, всупереч вимогами Закону України «Про споживче кредитування» просить стягнути підвищені відсотки за неналежне виконання умов кредитного договору під час дії карантину, що законом забороняється, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються:1)у разі задоволення позову-на відповідача; 2)у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлені до відшкодування судові витрати у виді судового збору в сумі 2481 грн і витрат на правничу допомогу в сумі 9000 грн на підставі договору про надання правової допомоги №07-10/2022 від 07.10.2022.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 1363,60 грн (2481х39295,05/71495,50) та витрат на правничу допомогу в сумі 4946,54 грн (9000х39295,05/71495,50), а всього 6310,14 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 612, 625, 1050, 1054, 1056-1 ЦК, ст.ст. 133, 141, 263-265, 268,280-289 ЦПК, суд,-

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ведикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ведикт Капітал» заборгованість за договором надання позики, в тому числі на і на умовах фінансового кредиту № від 21.08.2020 року станом на 16 грудня 2021 року гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 4600 гривень, за відсотками в період з 12.10.2020 по 16.12.2021 - 34695,05 гривень, а всього 39295 (тридцять дев`ять тисяч двісті дев`яносто п`ять) 05 коп.

В іншій частини позов залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ведикт Капітал» на відшкодування судових витрат 6310 (шість тисяч триста десять) гривень 14 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду, а якщо оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення суду складений 21.03.2023.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ведикт Капітал», , місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул.Кудрявський Узвіз, 5-Б),

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Р.С. Солодовніков