Номер провадження: 22-ц/813/4214/23
Головуючий у першій інстанції Роїк Д.Я.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
06.03.2023 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Кострицького В.В., Карташова О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.
учасники справи:
стягувач : Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк»,
на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2022 року,
за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у цивільній справі за поданням головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Крамаренко Г.П. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України за поданням головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Крамаренко Г.П. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 21.10.2014 року, позов ПАТ «Державного ощадного банку України» особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі; стягнуто з відповідача на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 148733,60 грн.
23.11.2017 року Малиновським районним судом м. Одеси задоволено подання головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до моменту фактичного виконання нею зобов`язань.
В заяві боржник зазначила, що жодного повідомлення від виконавця за весь час перебування рішення на примусовому виконанні не отримувала. Разом з тим, почала добровільно виконувати рішення суду та частково сплачувати заборгованість.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України за поданням головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Крамаренко Г.П. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, задоволено. Скасовано тимчасове обмеження фізичної особи ОСОБА_1 , у праві виїзду за межі України, застосоване на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 23.11.2017 року.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2022 року та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити, посилаючись на порушенням судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що станом на час подання апеляційної скарги, сума невиконаних ОСОБА_1 зобов`язань є значною, вимоги виконавчого листа не виконані, місцезнаходження зареєстрованого за нею автомобіля боржник не повідомляє, що свідчить про ухилення від виконання покладених зобов`язань.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.12.2022 року роз`яснювалося ОСОБА_1 та державному виконавцю Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Копія ухвали про відкриття провадження та копія апеляційної скарги отримана ОСОБА_1 04.01.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (пункт 9 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи).
Представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) зареєстровані у підсистемі «Електронний кабінет» за допомогою своїх офіційних електронних адрес.
Згідно з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги представник боржника отримав в особистому кабінеті Електронного суду 20.01.2023 року, що підтверджується довідками про доставку електронного документу.
Копія ухвали про відкриття провадження та копія апеляційної скарги Другому Малиновському відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) направлена за допомогоя підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд та отримана останнім в особистому кабінеті 10.12.2022 року та 02.12.2022 року відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного документу.
Копія ухвали про відкриття провадження представнику стягувача ОСОБА_3 направлена за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» та отримана останньою в особистому кабінеті 10.12.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.
Державний виконавець Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, у відповідності до ч. 8 ст. 128 ЦПК України шляхом надсилання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» до «Електронного кабінету», та її отримання 12.01.2023 року, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до електронного кабінету.
У судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_3 приймала участь в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.
Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника стягувача та представника боржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, за необхідне зазначити наступне.
Суд критично оцінив посилання представника банку на наявність у боржника рухомого майна, на яке може бути звернуто примусове стягнення, яке є предметом застави за умовами кредитного договору, та умисне не надання боржником інформації про місцезнаходження автомобіля, оскільки з копії листа Відділу управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Одеській області від 23.08.2016 №3/1-2173 вбачається, що з 14.04.2015 року по теперішній час автомобіль «DADI SHUTTLE», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуває в розшуку. Відтак, покласти на боржника відповідальність за не вчинення ним розшукових заходів, спрямованих на повернення автомобіля, у вигляді продовження санкції щодо обмеження боржника в праві виїзду за кордон, то є надмірне та не виправдане обтяження.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону.
Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних та нас вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.
Згідно із п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Наведена норма права встановлює вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.
Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження» .
За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Отже, законом встановлено можливість тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.
Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.
Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.
Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.
Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійсненні особою права на свободу пересування.
ОСОБА_1 мотивує свою заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України тим, що вказане тимчасове обмеження у виїзді за кордон заважає возз`єднанню сім`ї (адже інших рідних людей, членів сім`ї у заявниці не лишилося, доньки з онуками з квітня 2022 року перебувають за межами України), вона є інвалідом ІІІ групи та в травні 2022 оформила своє право на отримання пенсії. Гарантією виконання рішення суду зазначає призначену з 26.04.2022 боржниці пенсію, на яку може бути звернуто стягнення. З червня 2014 року по теперішній час рухомого майна у вигляді банківських вкладів, цінних паперів боржниця не мала, нерухоме майно на яке може бути звернуто стягнення відсутнє.
У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) ЄСПЛ підсумував принципи, з урахуванням яких має відбуватися оцінка правомірності вжиття заходів щодо обмеження свободи пересування особи у зв`язку з неоплаченими боргами, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, бути пропорційним меті його застосування, тобто знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом.
При цьому, у п. 49 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів. Аналогічні висновки викладені у рішенні ЄСПЛ від 13 листопада 2003 року у справі «Напияло проти Хорватії» п. п. 78-82).
Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (справа «Луордо проти Італії» п.96, справа «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» п. 35, справа «Рінер проти Болгарії» п. 121, справа «Стецов проти України п. 32).
Отже, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції дозволяє втручатися у здійснення особою права на свободу вільного пересування лише у відповідності із законом і в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб, якщо таке втручання було пропорційним.
Тобто, для втручання у право боржника на свободу вільного пересування необхідно дотриматися розумного балансу (пропорційності) між правами боржника щодо вільного пересування та правами стягувача на остаточне виконання судового рішення і його правами на борг як на його майно.
Застосоване до ОСОБА_1 обмеження у праві виїзду за межі України, продовжується більше 5 років, що є тривалим періодом обмеження, протягом якого державним виконавцем не встановлено наявність у боржниці майна, на яке можливо звернути стягнення. Після оформлення пенсії у квітні 2022 року, ОСОБА_1 у довільному порядку здійснює погашення боргу, надавши до суду першої інстанції квитанції за серпень, вересень, жовтень 2022 року по сплату 400 грн щомісячно.
Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження нерухомого майна за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно не зареєстровано.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, оскільки з 14.04.2015 року по теперішній час автомобіль «DADI SHUTTLE», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуває в розшуку, тому покласти на боржника відповідальність за не вчинення ним розшукових заходів, спрямованих на повернення автомобіля, у вигляді продовження санкції щодо обмеження боржника в праві виїзду за кордон, є надмірне та не виправдане обтяження.
З огляду на вказану обставину, подальше існування вжитого судом обмежувального заходу буде непропорційним переслідуваній меті.
Враховуючи, що застосоване ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 23.11.2017 року обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі території України повинно мати тимчасовий характер, проте триває більше п`яти років, ні державним виконавцем, ні стягувачем не надано доказів свідомого ухилення боржника від виконання виконавчого листа, тому подальше існування вжитого судом обмежувального заходу не може вважатися виправданим.
Скаржником не заявлено обґрунтованих доводів та не надано докази, що заборона виїзду боржника з листопада 2017 року є дієвою мірою завдяки якій буде повернення стягнення боргу, який би міг справедливо та виправдано обмежити права боржника задля забезпечення виконання судового рішення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що постановляючи ухвалу від 03.11.2022 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , який прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.
Керуючись, ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний щадний банк України», залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 березня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький