Номер провадження: 22-ц/813/4786/23 Головуючий у 1-й інстанції: Шенцева О.П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) - Базіль Л.В.,

суддів: Воронцової Л.П.

Склярської І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС на рішення Приморського районного суду

м. Одеси від 08 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Шенцевої О.П. зі складенням повного тексту судового рішення 13.12.2022 року у справі №522/20924/21 за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

У грудні 2021 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АРКС звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що 12.02.2019 року між страховою компанією та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №39137а9оа (далі - Договір), відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Land Rover Range Rover.

11.06.2019 року о 12:00 год. за адресою: м. Одеса, вул. Грушевського, 23, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Land Rover Range Rover, яким керував ОСОБА_3 (власник автомобіля ОСОБА_4 ) та автомобілем Volkswagen Golf, яким керував відповідач ОСОБА_1 .

Унаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб Land Rover Range Rover, що був застрахований позивачем на підставі Договору. Механічні пошкодження автомобіля зафіксовані у відповіді Національної поліції України за №628086 про ДТП та акті огляду пошкодженого транспортного засобу з фотододатками.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.08.2019 року (справа №521/10968/19) встановлено, що ДТП сталася унаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 пунктів 12.1,13.1 ПДР України.

Страхувальник звернувся до позивача з повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №ARX2480296 від 17.07.2019 року та умов Договору, розмір страхового відшкодування склав 125972,26 грн., з яких 103172,26 грн. позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, а 22800 грн. було враховано, як взаємозалік в якості несплачених страхових платежів.

Пунктом 29.28 Договору встановлено у випадку сплати страхового платежу за Договором частинами згідно з розділом 18 Договору страховик має право здійснити страхове відшкодування за вирахуванням різниці між повним страховим платежем за відповідний період дії договору, вказаним у розділі 14 договору, та фактично сплаченим за відповідний період дії договору.

Пунктом 29.13 Договору визначено, що при пошкодженні транспортного засобу, розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням франшизи, а тому розмір страхового відшкодування, має обраховуватися таким чином: 125972,26 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 0,00 грн. (франшиза згідно договору страхування)=125972,26 грн.

03 грудня 2019 року страховиком відповідача ПрАТ СК ВУСО було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 84246,96 грн, а тому за таких обставин, сума збитків, яка не відшкодована на дату подання позову становила 41725,30 грн., (125972,26 грн.-84246,96 грн. =41725,30 грн.).

Позивач зазначив, що страхова компанія компенсує матеріальний збиток, а різницю між збитком та вартістю відновлювального ремонту, має компенсувати винна особа, тобто відповідач.

На підставі викладеного, страхова компанія просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 41725,30 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 2270 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2022 року позов ПрАТ СК АРКС задоволено частково. Стягнуто з

ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК АРКС 18925,30 грн шкоди, заподіяної внаслідок ДТП та судовий збір в сумі 1021,50 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що сума 18925,30 грн є обґрунтованою, відповідає різниці між фактично сплаченим страховим відшкодуванням (103172,26 грн) та виплатою страхової компанії винної у ДТП особи (84246,96 грн.) і є реальними непокритими збитками позивача.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення іншої частини грошових коштів у сумі 22800 грн, суд зазначив, що ці кошти не відносяться до витрат страхової компанії, тому, що перебувають поза межами суми виплати страхового відшкодування, яка реально (фактично) сплачена ПрАТ «СК «АРКС» на користь страхувальника у розмірі 103172, 26 грн.

Посилання позивача на врахування ПрАТ «СК «АРКС» 22800,00 грн, як взаємозалік в якості несплачених страхових платежів (на підставі пункту 29,28 договору страхування No 39137а9оа від 12.02.2019 року), суд не прийняв до уваги, вказавши, що надання страховику права здійснити страхове відшкодування за вирахуванням різниці між повним страховим платежем за відповідний період дії договору страхування № 39137а9оа від 12.02.2019, вказаним в розділі 14 Договору, та фактично сплаченим за відповідний період дії договору платежем, визначеного п. 29.28 договору, не є доказом здійснення ним фактичних витрат, передбачених ч.1ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", які позивач визначив у розмірі 125972,26 грн.

Суд також вказав, що можливість застосування позивачем п. 29.28 договору є підставою припинення зобов`язань, передбаченою ч. 1,2 ст. 601 ЦК України та не збільшує розмір фактичних витрат позивача у сумі 103172,26 грн.

Крім того, на думку суду першої інстанції, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення ним взаємозаліку несплачених страхових платежів: заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог або акту зарахування зустрічних однорідних вимог, доказів відображення цієї операції в бухгалтерському та/або податковому обліку ПрАТ «СК «АРКС».

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, ПрАТ СК АРКС через свого уповноваженого представника Приму А.П. подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить частково скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПрАТ СК АРКС задовольнити у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 кошти в розмірі 41725,30 грн. та судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що фактичні витрати позивача за договором страхування наземного транспорту складають 125972,26 грн, а не 103172,26 грн, оскільки 22800 грн це сума страхового платежу, яка є платою за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування (ст. 10 Закону України Про страхування, ст. 979, 989 ЦК України).

На думку апелянта, такі розрахунки між позивачем та страхувальником ( ОСОБА_2 ) стосуються лише їх відносин у межах виконання зобов`язань за договором добровільного страхування наземного транспорту й не є свідченням того, що розмір страхового відшкодування, який сплачено позивачем є меншим на 22800 грн, як про це зазначив суд першої інстанції.

Зазначає, що неврахування зазначеної суми, призводить до того, що позивачу, як страховику, сума страхового відшкодування повертається у неповному розмірі, що на думку позивача свідчить про неправомірність відмови у стягненні з відповідача суми у розмірі 22800 грн.

Позиція відповідача на стадії апеляційного перегляду справи.

На вказану апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_1 подав відзив у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позиція відповідача зводиться до того, що позивачем не наведено достатніх та вагомих доводів, які б спростовували правильність висновків суду, що на думку відповідача свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги.

Апеляційний розгляд.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Приписами п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України регламентовано, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 березня 2023 року, з огляду на положення ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд даної справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову 41725,3 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову (22700,00 грн).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Обставини справи.

З матеріалів справи убачається, що постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2019 року у справі №521/10968/19 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Судом установлено, що 11.06.2019 року приблизно о 12.33 год., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Vokswagen Golf НОМЕР_1 , по вул. Грушевського у м. Одеса, порушив п.12.1, п.13.1 ПДР України, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом Land Rover НОМЕР_2 , транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 11).

12 лютого 2019 року між АТ СК АХА Страхування, а наразі ПрАТ СК АРКС та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №39137а9оа, згідно якого об`єктом страхування є: транспортний засіб Land Rover Range Rover Sport, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 31-35).

За умовами пункту 14 указаного договору добровільного страхування наземного транспорту №39137а9оа страховий платіж на перший період дії договору становить 45600 грн.

Порядок сплати страхового платежу, регламентований пунктом 18 договору, згідно якого на перший період дії договору, сума першого платежу становить 22800 грн, термін його сплати 26.02.2019 року, другий платіж становить 22800 грн, з термін сплати до 26.08.2019 року.

Початок строку дії договору сторони визначили 27.02.2019 року, закінчення його дії 26.02.2020 року (пункт 19).

Згідно із пунктом 29.28 вказаного договору у випадку сплати страхового платежу за відповідний період дії договору частинами згідно з розділом 18 договору страховик має право здійснити страхове відшкодування за вирахуванням різниці між повним страховим платежем за відповідний період дії договору, вказаним в розділі 14 договору, та фактично сплаченим за відповідний період дії договору страховим платежем.

Автомобіль, яким керував відповідач ОСОБА_1 , Volkswagen Golf, станом на 11.06.2019 року (час ДТП) був застрахований у ПрАТ СК ВУСО на підставі полісу серії ЕР номер 15296943 (а.с. 38).

11.06.2019 року ОСОБА_2 (страхувальник) звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу (а.с. 18).

03.07.2019 року, ТОВ Віннер-Одеса складено рахунок, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Land Rover Range Rover Sport, становить 125972,26 грн. (а.с. 16).

17.07.2019 року позивачем складено страховий акт №ARX2480296 згідно висновку якого, сума страхового відшкодування на підставі розрахунку становить 1259725,26 грн., сума платежів нарахованих за договором-

45600 грн, сплачені страхові платежі - 22800 грн. (27.02.2019 року), сума не сплачених страхових платежів - 22800 грн, сума взаємозаліку по несплаченим платежам: утримана сума - 22800 грн сума взаємозаліку за іншими договорами страхування: Утримана сума 0 грн. (а.с. 14).

18.07.2019 року на підставі платіжного доручення №579200 від 18.07.2019 року АТ СКАХА Страхування сплатило на користь ТОВ ВІННЕР-ОДЕСА 103172,26 грн. з призначенням платежу - страхове відшкодування згідно акту №ARX2480296 (а.с. 9).

07.11.2019 року позивач звернувся до страховика відповідача ПрАТ СК Вусо із заявою про стягнення заборгованості в порядку регресу, у якій просило відшкодувати у порядку регресу 125972,26 грн. за пошкодження транспортного засобу Land Rover Range Rover Sport, скоєного з вини відповідача ОСОБА_1 (а.с. 39).

12.10.2021 року у відповідь на вказану заяву, ПрАТ СК Вусо сплатило на рахунок ПрАТ СК АРКС грошові кошти у сумі 84246,96 грн. (а.с. 40,41).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права.

У відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч.1,4 ст. 81 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Правомірність висновків суду першої інстанції щодо наявності правових

підстав для стягнення з відповідача на користь позивача частини грошових

коштів у розмірі 18925,30 грн у якості шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в апеляційній скарзі страхова компанія під сумнів не ставить, та як свідчить позиція відповідача, викладена у відзиві на апеляційну скаргу,

ОСОБА_1 також погоджується з такими висновками місцевого суду, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення суду в цілому, зокрема і у зазначеній частині також.

А тому, за вказаних обставин, законність рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь страхової компанії коштів у сумі 18925,30 грн на стадії апеляційного перегляду не перевіряється, оскільки судове рішення у вказаній частині ніким із учасників справи не оскаржується.

Відтак, предметом перевірки на стадії апеляційного розгляду є рішення суду лише в частині відмовлених позовних вимог на загальну суму, що становить 22800 грн.

За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване рішення суду у повній мірі вказаним вимогам закону не відповідає.

Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із приписами п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок зі виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З матеріалів справи убачається, що різниця між фактично сплаченим страховим відшкодуванням за договором добровільного страхування

транспортного засобу та отриманою позивачем сумою страхового відшкодування за страховим полісом відповідача складає 41675,3 грн. (125972,26 грн. - 84246,96 грн). Отже, сума збитків, яка не відшкодована ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» становить 41675,3 грн.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення грошових коштів у сумі 22800 грн, суд зазначив, що ці кошти не відносяться до витрат страхової компанії, тому, що перебувають поза межами суми виплати страхового відшкодування, яка реально (фактично) сплачена ПрАТ «СК «АРКС» на користь страхувальника у розмірі 103172, 26 грн.

Проте, апеляційний суд не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Положеннями договору добровільного страхування наземного транспорту №39137а9оа, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 , було обумовлено загальний розмір суми страхового платежу - 45600 грн., періоди його сплати, останній з яких мав настати - 26.08.2019 року. Також сторонами цього правочину, було досягнуто домовленості щодо права страховика здійснити страхове відшкодування за вирахуваннями різниці між повним страховим платежем та фактично сплаченим за відповідний період дії договору страховим платежем.

З матеріалів справи убачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася 11.06.2019 року, тобто на момент існування у ОСОБА_2 перед ПрАТ «СК «АРКС» зобов`язання щодо сплати другого страхового платежу у сумі, що становить 22800 грн, який потерпілий мав сплатити 26.08.2019 року.

Згідно страхового акта №ARX2480296, датованого 17.07.2019 року, сума страхового відшкодування на підставі розрахунку становить 1259725,26 грн, сума відшкодування до виплати 103172,26 грн, тоді як 22800 грн зазначено, як сума взаємозаліку по несплаченим платежам (утримана сума).

Із викладеного слідує, що загальний обсяг шкоди, зафіксований у

матеріалах справи та заподіяний відповідачем, унаслідок ДТП є більшим, та превалює на тим розміром коштів (1259725,26 грн.), що сплачений позивачем у якості суми страхового відшкодування на користь потерпілого (103172,26 грн.), що зумовлено характером та природою правовідносин між позивачем (страховиком) та потерпілим (страхувальником) та взаєморозрахунками між ними на суму, що становить різницю між указаними сумами - 22800 грн.

Така природа правовідносин між указаними суб`єктами (взаємозалік за зобов`язаннями між цими сторонами) не впливає на обсяг загальної суми шкоди, що належить компенсувати у межах цієї справи відповідачеві на користь позивача у порядку регресу, та у всякому разі такі взаєморозрахунки не можуть слугувати підставою для зменшення загальної суми завданого збитку, розмір якого підтверджений матеріалами справи та сторонами не оспорюється.

З огляду на те, що сума грошових коштів, яка слугує предметом

перегляду на стадії апеляційного розгляду - 22800 грн, не виходить за межі загального розміру страхового відшкодування (1259725,26 грн.), та не відшкодована позивачу страховиком відповідача, відтак, вказану суму належить стягнути безпосередньо з відповідача, як завдавача шкоди.

Посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 02.04.2018 року у справі №910/32720/15, як на підставу обґрунтування для відмови у задоволенні позовних вимог

у сумі 22800 грн. є помилковими, оскільки у межах вказаної справи, касаційний суд акцентував увагу на тому, що не можуть бути задоволені вимоги позивача, які включають зайві, необґрунтовані та завищені витрати та не робив висновків щодо утриманих сум (несплачених платежів).

Установивши сукупність зазначених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд не у повній мірі дослідив всі обставини справи та умови договору добровільного страхування наземного транспорту №39137а9оа від 12.02.2019 року, тим самим не дотримався засад всебічності та повноти судового розгляду, внаслідок чого дійшов хибного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 22800 грн, оскільки суд не надав належної правової оцінки тому, що ці грошові кошти є взаємозаліком між страховиком (позивачем) та страхувальником (потерпілим), та указана сума не виходить за межі загального розміру страхового відшкодування.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 22800 грн, оскільки сума страхової виплати (страхового відшкодування), здійсненої ПрАТ «Вусо» недостатньо для повного відшкодування позивачеві шкоди, завданої відповідачем.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови стягнення 22800 грн. з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» належить скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказані позовні вимоги.

Згідно з ч.13 ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що за результатами перегляду справи, апеляційним судом частково скасовано рішення суду, унаслідок чого позовні вимоги, заявлені позивачем задоволено у повному обсязі, відтак з відповідача на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» належить стягнути 3405 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги та збільшити суму стягнення судового збору за подання позовної заяви з 1021,50 грн. до 2270 грн.

Керуючись ст. 367,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2022 року в оскаржуваній частині скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС () 22800 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Це ж рішення суду в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС за подання позовної заяви змінити, збільшивши суму стягнення з 1021,50 грн. до 2270 грн.

Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС () судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в сумі 3405 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: Л.П. Воронцова

І.В. Склярська