КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3420/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 2-1444/2009

16 лютого 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Шпильовій Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Папазової Галини Анатоліївни на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 року, постановлену під головуванням судді Дубас Т.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

11 березня 2009 року ОСОБА_2 звернулась до Києво- Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що за період шлюбу нею з відповідачем була набута у спільну сумісну власність земельна ділянка площею 0,0933 га, яка розташована у Садівничому товаристві «Тюльпан» під № НОМЕР_1 і яка знаходиться у приватній власності відповідача. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 09.04.2008 року, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Відповідно до витягу КП "Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської обоасті" про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.11.2008 року, позивачка є співвласником частки садового будинку АДРЕСА_1 .

З огляду на вище викладене, просила суд визнати за нею право спільної часткової власності на частину земельної ділянки № НОМЕР_1 що знаходиться в Садівничому товаристві «Тюльпан».

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/2 частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0933 га, що розташована у Садівничому товаристві «Тюльпан» на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського районну Київської області.

07 вересня 2020 рокупредставник відповідача ОСОБА_1 адвокат Трубнікова Катерина Валеріївна звернулась до Києво- Святошинського районного суду Київської області із заявою у якій просила скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.06.2009 року, яким позов ОСОБА_2 задоволено та визнано за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0933 га, що знаходиться в садівничому товаристві «Тюльпан» на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, у зв`язку з нововиявленими обставинами та поновити строк на подання вказаної заяви.

В обґрунтування вимог заяви зазначав, що судом не було встановлено всіх істотних обставин справи, а саме обставини, що ОСОБА_2 вже зверталась до суду із позовною заявою про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки, проте рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.12.2007 року у задоволенні вказаного позову було відмовлено. Існування вказаного рішення ОСОБА_2 приховала.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Трубнікової К.В. задоволено.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2020 року скасовано.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та заяву про поновлення процесуального строку на подання такої заяви направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у поновленні строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя повернуто заявникові, у зв`язку з тим, що заявником подано апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, яка окремо від рішення суду згідно зі статтею 353 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Постановою Верховного Суду від 15 вересня 2021 року ухвалу Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року скасовано, справу передано для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Трубнікової Катерини Валеріївни про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя відмовлено.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя залишено в силі.

Не погоджуючись з ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 року, 14 жовтня 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Папазова Галина Анатоліївна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 року, задовольнити заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року та скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена при неповному з`ясуванні судом обставин справи.

Зазначає, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на 1/2 частину майна в порядку поділу майна подружжя, де серед іншого просила визнати за нею також право власності на частину спірної земельної ділянки, в чому їй було відмовлено рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2007 року, справа № 2-9/07. Дане рішення оскаржувалось ОСОБА_2 , однак постановою апеляційної інстанції рішення по даній справі було залишено без змін. На даний час рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області віл 18 грудня 2007 року по справі № 2-9/07 не скасоване та залишається чинним.

Вказує на те, що через два роки після ухвалення рішення у справі № 2-9/07 ОСОБА_2 знову звернулась до суду з тією ж позовною вимогою, в задоволенні якої їй раніше вже було відмовлено, та просила визнати за нею право власності на частину спірної земельної ділянки в порядку поділу майна подружжя. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року, ухваленим у справі 2-1444/2009, було повністю задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та визнано за нею в порядку поділу майна право власності на частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0933 га, що знаходиться в Садівничому товаристві «Тюльпан» на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Звертає увагу суду, що на даний час право приватної власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку підтверджується: Державним актом на право приватної власності на землю серії I-КB № 0223772, виданим йому на підставі рішення Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 січня 1999 року щодо передачі безкоштовно у приватну власність 0.0933 га земельної ділянки № НОМЕР_1 у Садівничому товаристві «Тюльпан», на підставі якого було розроблено технічну документацію, присвоєно кадастровий номер та зареєстровано право приватної власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у відповідності до норм чинного законодавства, а також рішенням Києво- Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2007 року.Зазначає, що вказаним обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав.

01 лютого 2023 року позивачка ОСОБА_2 подала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення,а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін. Посилалась на те, що після ухвалення рішення Києво-Святошинського районного суду м.Києва від 18 грудня 2007 року вона зареєструвала за собою право власності на 1/2 частину садового будинку АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_1 став чинити їй перешкоди в користуванні вказаним майном, а тому вона була змушена звернутись до суду з позовом про визнання за нею, як власником 1/2 частини будинку АДРЕСА_2 , права власності на 1/2 частину земельної ділянки, на якій вказаний будинок побудований. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року її позов було задоволено, визнано за нею право власності на 1/2 частину вказаної ділянки з огляду на те, що вона є власником 1/2 частини садового будинку АДРЕСА_2 , який розташований на вказаній земельній ділянці в Садівничому товаристві " Тюльпан".

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Папазова Галина Анатоліївна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Княжицької сільської ради Києво Святошинського району Київської області від 29 січня 1999 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність членам садівницького товариства «Тюльпан» надано додатково садівницькому товариству «Тюльпан» земельну ділянку площею 1,6838 га під розширення колективних садів згідно фактичного користування за рахунок земель запасу сільської ради. Затверджено матеріали інвентаризації по фактичному використанню- загальна площа с/т «Тюльпан»- 6,8838 га. Передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для ведення садівництва 37 членам с/т «Тюльпан», загальною площею 2,9067 га/по землевласникам і угіддях згідно із додатком. Передано безкоштовно у колективну власність земельні ділянки, площею 1,0136 га/під вулицями та площами, що знаходяться в колективному користуванні членів садівницького товариства. Громадянам, які одержали земельні ділянки у приватну власність, використовувати їх за цільовим призначенням, суворо дотримуватись вимог Земельного Кодексу України. Доручено Києво- Святошинському госпрозрахунковому виробничому бюро виготовити державні акти на право приватної та колективної власності згідно прийнятого рішення.

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю, ОСОБА_1 на підставі рішення 3 сесії 23 скликання Княжицької сільської Ради народних депутатів від 29 січня 1999 року є власником земельної ділянки, площею 0,0933 гектарів в межах згідно з планом.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Княжицької сільської ради Києво - Святошинського району Київської області від 04 квітня 2008 року № 4 гр. ОСОБА_2 є власником частини садового будинку в садовому товаристві «Тюльпан».

Згідно довідки Виконавчого комітету Княжицької сільської ради Києво- Святошинського району Київської області від 21 червня 2008 року № 313, гр. ОСОБА_1 має земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,0923 га для ведення садівництва на території Княжицької сільської ради в с/т «Тюльпан».

07 травня 2007 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу виданого відділом актів цивільного стану Києво- Святошинського районного управління юстиції Київської області.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2007 року позов задоволено частково.

Визнано право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину садового будинку, що знаходиться в садівничому товаристві " Тюльпан" на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Визнано право власності за ОСОБА_2 на 1/2 автомобіля ВАЗ 21011, державний номер НОМЕР_2 та виділено його в натурі ОСОБА_1 .

Визнано право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину гаража № НОМЕР_3 , який знаходиться в ГБК " Вишневий" за м. Вишневе. Виділено гараж № НОМЕР_3 , який знаходиться в ГБК " Вишневий" за м. Вишневе в натурі ОСОБА_1 .

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1926,00 грн. за 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21011, державний номер НОМЕР_2 , 22 405 грн. за 1/2 гаража № НОМЕР_3 , який знаходиться в ГБК " Вишневий", а всього - 24 331,00 грн.

Відповідно до витягу № 20904171 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Бюро технічної інвентаризації Києво- Святошинської районної ради Київської області» 13 листопада 2008 року, позивачка є співвласником частки садового будинку АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, представник ОСОБА_1 адвокат Трубнікова Катерина Валеріївна посилалась на те, що під час ухвалення рішення Києво- Святошинського районного суду м. Київської області від 03 червня 2009 року судом не було встановлено всіх істотних обставин справи, а саме, що ОСОБА_2 вже зверталась до суду із позовною заявою , в якій , крім іншого, також просила визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки. Проте, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2007 року у справі № 2-9/07 у задоволенні цієї вимоги ОСОБА_2 судом було відмовлено. Про існування вказаного рішення суду ОСОБА_2 при розгляді даної справи суд першої інстанції не повідомила.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, суд першої інстанції посилався на те, що він не може вважати наявність рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2007 року нововиявленою обставиною, яка хоча і є істотною, проте, була відома заявнику на час судового розгляду у не була заявлена останнім в судовому засіданні з невідомих для суду причин. З огляду на зазначене, відсутні, визначені ст. 429 ЦПК України, підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинам и рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта стаття 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2007 року, «Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти виплати грошової компенсації позивачці за 1/2 гаража та 1/2 автомобіля, в частині визнання за позивачкою право власності на 1/2 частину земельної ділянки та на 1/2 частину садового будинку заперечував, просив відмовити в цій частині вимог, оскільки земельна ділянка йому належить на праві приватної власності згідно державного акту, на право приватної власності на землю.»

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні 03 червня 2009 року під час розгляду даної справи, проте, будучи обізнаним про існування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2007 року не повідомив про це суд.

Аналізуючи доводи заявника та надані ним докази на обгрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду м.Києва від 03 червня 2009 року, суд першої інстанції вірно зазначив, що на час розгляду даної справи та ухвалення рішення Києво-Святошинського районного суду м.Києва від 03 червня 2009 року заявнику ОСОБА_1 було відомо про ухвалення рішення Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 18 грудня 2007 року, так як він приймав участь у розгляді цієї справи, а тому вказана обставина не є нововиявленою обставиною в розумінні вимог ст. 423 ЦПК України. Розпорядившись своїми правами на власний розсуд, ОСОБА_1 не подав суду при розгляді даної справи рішення Києво-Святошинського районного суду м.Києва від 18 грудня 2007 року.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим, доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Папазової Галини Анатоліївни.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Папазової Галини Анатоліївни залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2023 року.

Головуючий: Судді