ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів:Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

секретар: Бродська В.О.

за участі: позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відритому судовому засідання в м. Полтаві в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2021 рокупо справі за позовом ОСОБА_1 до арбітражного керуючого Корольова Вадима Вячеславовича, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємець Івана Олександровича, Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_5 ро визнання торгів недійсними, визнання недійсним та скасування протоколу проведення аукціону, визнання недійсним договору, застосування наслідків недійсності правочину, відновлення права власності, усунення перешкод у користуванні майном.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом в якому з урахуванням уточнених вимог просила:

- визнати недійсними торги, проведені 15 червня 2011 року з примусової реалізації предмета іпотеки чотирьохкімнатної квартири частки квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним та скасувати протокол проведення аукціону № 8 від 15 червня 2011 року з реалізації предмета іпотеки 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ;

-визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 09 лютого 2012 року між арбітражним керуючим ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємець І.О. за реєстровим № 241;

- визнати відсутність права: у арбітражного керуючого-ліквідатора Корольова В.В. - на організацію та продаж частини квартири АДРЕСА_1 ; у Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області - на окремий продаж 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ; у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ємця І.О. на посвідчення договору купівлі-продажу від 09 лютого 2012 року, видачі та посвідчення Свідоцтва про право власності на вказану квартиру на ім`я ОСОБА_3 ;

- визнати недійсним та скасувати акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна від 19 січня 2012 року;

- визнати недійсним Свідоцтво, видане 20 січня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О. за реєстровим № 112 на ім`я ОСОБА_3 ;

- витребувати у ОСОБА_4 на її користь квартиру АДРЕСА_1 , та скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Орловської В.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 квітня 2017 року, індексний номер 34968698;

- визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 , за нею.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що 24 квітня 2005 року муж Акціонерним товариством Банк «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0014/05/12-Z, відповідно до умов якого банк надав їй кредит в розмірі 46500,00 доларів США зі сплатою 15% річних, зі строком повернення до 20 квітня 2015 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 29 квітня 2005 року між банком та її колишнім чоловіком ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 0014/05/12- Z (П).

Крім того, 29 квітня 2005 року укладено договір іпотеки № 0014/05/12- Z (1), предметом якого є чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка була придбана під час шлюбу з Мілутінови З.

Зазначає, що шлюб з ОСОБА_5 було розірвано, на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 січня 2008 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2008 року, за кожним із подружжя визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2009 року по справі № 2-874/09/17 з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк Форум» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором від 24 квітня 2005 року № 0014/05/12-Z в розмірі 281099,05 грн.

Згідно з постановою Господарського суду Харківської області від 24 лютого 2010 року у справі № Б-50/218-09 фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Однак постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11 лютого 2014 року ухвала Господарського суду Харківської області від 24 лютого 2010 року скасована, провадження у справі № Б-50/218-09 припинено.

В рамках процедури банкрутства 15 червня 2011 року ліквідатором арбітражним керуючим Корольовим В.В. на товарній біржі «Правопорядок» було проведено біржові торги з примусової реалізації предмета іпотеки чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Результати біржових торгів були оформлені протоколом проведення аукціону № 8 та переможцем торгів за протоколом визначено ОСОБА_3 , визначено суму, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця 122 130,00 грн. 19 лютого 2012 року між арбітражним керуючим ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири за вказаною адресою, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємець І.О. за реєстровим № 241.

27 квітня 2017 року ОСОБА_3 відчужив вказану квартиру ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською Валентиною Георгіївною.

Зазначає, що біржові торги проведені з порушенням вимог чинного законодавства, а саме відчуження житла на підставі скасованого судового рішення та за наявності порушень щодо організації та проведення аукціону з продажу 1/2 частини житла, встановлених ухвалою Господарського суду Харківської області від 05 листопада 2014 року у справі № 922/2398/14, тому ліквідатор арбітражний керуючий ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не мали права відчужувати вказане нерухоме майно.

Рішенням Київського районного сулу м. Харкова від 07 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 просила рішення місцевого суду скасувати з підстав порушення норм процесуального та матеріального права та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що місцевим судом невірно встановлені обставини у справі, оскільки постановою Харківсього апеляційного господарського суду від 11 лютого 2014 року у справі № Б-50/21-09 встановлено, що припинено провадження у справі про банкруцтво відносно ФОП ОСОБА_1 .

Зазначає, що договір купівлі-продажу від 09.02.2012 року укладений без правовстановлюючих документів на підставі рішення Дзержинського районного суду від 17.10.2011 року, яке скасовано постановою Верховного суду від 06.02.2019 року, а тому договір є недійсним з моменту укладення.

Вказує, що у скасованому рішенні зазначено про те, що відсутність правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомості у покупця, у арбітражного керуючого, що унеможливлює проведення ніяких угод, торгів, аукціонів та процедури засвідчення підписання договору нотаріусом.

Незважаючи на вказане, арбітражним керуючим було створено документи про продаж спірної квартири.

Зазначає, що твердження суду, що банк був згоден на проведення продажу майна спростовуються тим, що немає згоди уповноваженої особи банку, документи на нерухомість знаходились в банку іпотекодержателя, не видані банком, порушена процедура продажу іпотечного майна у відповідності з договором іпотеки та ЗУ «Про іпотеку».

Вказує, що порушення процедури торгів полягає в тому, що гроші від продажу заставного майна після проведення торгів було перераховано Арбітражним керуючим Короленко В.В., а не покупцем ОСОБА_3 , а також з порушенням 10- денного строку після проведення аукціону, що є порушенням п.12 п.17 Положення про порядок проведення аукціонів «публічних торгів» з реалізації заставленого майна, 28.10.2011 рок було укладено договір купівлі- провдажу1/2 частини спірного майна, що є також порушенням процедури порядку проведення торгів.

Зазначає, що отримані кошти від продажу майна ФОП визнаного банкрутом вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса та використовуються за рішення господарського суду. Проте, будь яких рішень про продаж іпотечного майна ОСОБА_1 господарський суд не приймав.

Вказує, що посилання суду на те, що банком 10.11.2011 рок було отримано грошові кошти від процедури торгів не підтверджується належними доказами.

Вказує, що посилання в рішенні місцевого суду на рішення Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2012 року про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_8 про визнання недійсними прилюдних торгів, що відбулися 17.01.2012 року на другу частину спірної квартири не має преюдиції, оскільки вона не була учасником цієї справи та підстави позову були зовсім інші.

Посилання суду на те, що Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів затверджений Наказом Міністертсва юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 не застосовується до вказаних правовідносин є безпідставним.

Також вказувала, що посилання суду, що він позбавлений можливості вирішити питання щодо оскарження торгів в процесі процедури банкротства спростовується правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі № 369/11268/16-ц.

Окрім того зазначає, що суд в частині відмови в задоволенні позову у зв`язку з обраним неналежним способом захисту та посилаючись на необхідність розгляду зазначеного позову в межах процедури банкротства повинен був закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Вказує, що питання строків позовної давності взагалі не було розглянуто судом.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2021 року та ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року призначено справу до розгляду.

Розпорядженням Верховного Суду від 25 березня 2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18 листорпада 2022 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2021 року з повідомленням учасників справи.

Учасники судового процесу були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток на їх електронні адреси.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її адвокат Головина О.С. просили апеляційну скаргу скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Від відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він має необхідність звернутися за юридичною допомогою до адвоката.

Також ним на адресу апеляційного суду направлено відзив на апеляційну скаргу в якому він просив задлишити без змін рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2021 року.

Апеляційни суд вважає, що заява про відкладення розгляду справи не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно достатті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якощо сторони чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Вказаного висновку дійшов і Верховний Суд у справі №361/8331/18 в постанові від 01 жовтня 2020 року.

За таких обставин апеляційний суд вважає проводити розгляд справи без участі інших учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч.1ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевим судом встановлено, що 24 квітня 2005 року між АКБ «Форум» правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0014/05/12-Z, відповідно до якого банк надав, а позивач отримала кредит в розмірі 46500 дол. США під 15% річних, зі строком користування до 20.04.2015 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №0014/05/12-Z (I) квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та фізичною особою ОСОБА_5 був укладений договір поруки №0014/05/12-2 від 29.04.2005 року. Відповідно до договору іпотеки позивач передала в іпотеку банку чотирьохкімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 22.10.2009 року за позовом ПАТ «Борум» солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 281099,05 грн.

У грудні 2009 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Харківської області з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство, в якій просила визнати її банкрутом. Ліквідатором було сформовано ліквідаційну масу, до складу якої увійшла також Ѕ частина квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ..

Постановою Господарського суду Харківської області від 24.02.2010 року визнано фізичнуособу -підприємця ОСОБА_10 зареєстровану виконавчим комітетом Харківськоїміської ради1 9.12.2003р., номер запису про включення відомостей доЄДР 0082311, адреса: м. Харків,адреса: АДРЕСА_2 .)-банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Зазначена постанова є чинною та не скасована.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.08.2010 року призначено ліквідатором СПДФО Здорнова Т.М. арбітражного керуючого Корольова В.В. (ліцензія серія АВ № 498997 від 17.11.2009 р., АДРЕСА_2 .).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.09.2013 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії ліквідатора Корольова В.В.

При здійсненні ліквідаційної процедури ліквідатором Корольовим В.В. було укладено Договір №20-04/11 від 20.04.2011 року про проведення незалежної оцінки, на виконання якої було складено Звіт про оцінку 1/2 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ., визначено ліквідаційну вартість об`єкта оцінки в сумі 53100,00 грн. 29.04.2011 року проведено рецензування звіту про оцінку майна.

11.05.2011 року ліквідатор ОСОБА_6 уклав угоду з ТБ «Правопорядок» про проведення аукціону з реалізації майна боржника. У газеті Біржовий вісник «Правопорядок» №16-0 (53) від 17.05.2011 року розміщено оголошено про продаж майна боржника.

15.06.2011 року відбувся аукціон щодо продажу майна СПДФО ОСОБА_1 , на якому визначено переможця ОСОБА_3 , який запропонував найвищу ціну -122130,00 грн.

Відповідно до виписки ПАТ «ПУМБ» №15 від 28.10.2011 року ОСОБА_3 перерахував кошти від продажу заставного майна по кредиту ОСОБА_1 в розмірі 122130,00 грн.

09.02.2012 року між ліквідатором арбітражним керуючим ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі продажу частини квартири АДРЕСА_3 , який посвідчений ПН ХМНО Ємець І.О. і зареєстрований в реєстрі №241.

27.04.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 , посвідчений ПН ХМНО Харківської області Орловською В.Г., зареєстрований в реєстрі за №1006.

Згідно пояснень ПАТ «Банк «Форум» 10.11.2011 року після конвертації грошових коштів, які були отримані банком від процедури торгів, а саме 15288,18 дол. США (122130,00 грн) були направлені на погашення суми боргу за кредитом. 18.11.2011 року залишок заборгованості за кредитним договором в розмірі 21476,37 дол. США був погашений в повному обсязі поручителем ОСОБА_11 і на час розгляду справи в суді заборгованість ОСОБА_1 перед банком відсутня, претензій Банк як іпотекодержатель до боржників не має.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2012 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 про визнання недійсними прилюдних торгів, що відбулися 17.01.2012 року щодо реалізації арештованого (іпотечного) нерухомого майна: 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 ., загальною площею 133,4 кв.м., житловою 87,6 кв. м.; скасування протоколу проведення прилюдних торгів від 17.01.2012 року по реалізації арештованого (іпотечного) нерухомого майна: 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 . Дане рішення набуло чинності, не скасовано.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.11.2013 року затверджено ліквідаційний звіт та ліквідаційний баланс, припинено підприємницьку діяльність ФО-П ОСОБА_1 , визнано вимоги, які не задоволені за недостатністю майна банкрута погашеними, провадження у справі припинено.

Згідно постанови Харківського апеляційного господарського суду від 11.02.2014 року ухвала господарського суду Харківської області від 28.11.2013 року скасована з посиланням на ті обставини, що вимоги кредиторів, що погашені не є безспірними в розумінні положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», провадження у справі про банкрутство припинено.

Відповідно до відповіді Київського ВДВС СМУ МЮ (м.Харків), наданої на виконання ухвали про витребування доказів зазначено, що надати копії матеріалів ВП №16284769 та ВП №27819452 не можливо, у зв`язку зі знищенням виконавчих проваджень, переданих до архіву.

Згідно відповіді КП «ХМБТІ» від 28.05.2020 року, наданої на виконання ухвали про витребування доказів від 14.04.2020 року зазначено, що в наявних архівних матеріалах інвентаризаційних справ КП «ХМБТІ» ХМР інформація про актуальний стан державної реєстрації права власності відсутня, містяться реєстраційні відомості станом на 31.12.2012 року. Згідно наявних архівних матеріалів реєстрацію права власності на 1/2 частини квартириу АДРЕСА_1 було проведено КП «ХМБТІ» ХМР за ОСОБА_12 на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 18.01.2008 року. Право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року перейшло від ОСОБА_8 до ОСОБА_3 на підставі свідоцтва виданого 20.01.2012 року ПН ХМНО Ємця І.О., №112.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2011 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2018 року, позов задоволено частково. Скасовано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 вересня 2011 року, винесену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємцем І. О. Зобов`язано приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємця І. О. виключити запис № 1939625 (контрольна сума 86Е176ВБ46) з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири АДРЕСА_3 , внесений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Слоневською Д. В. на підставі договору іпотеки № 0014/05/12-Z(І) від 29 квітня 2005 року (реєстровий № 960), укладеного між ОСОБА_1 та АКБ «Форум». Зобов`язано приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємця І. О. вилучити запис № 1939629 (контрольна сума 36ЕДВАЕ101) з Державного реєстру іпотек майна щодо квартири АДРЕСА_1 , внесений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Слоневською Д. В. на підставі Договору іпотеки № 12006-036/06Р від 20 березня 2006 року (реєстровий № 580), укладеного між ОСОБА_1 та АКБ «Форум». Зобов`язано арбітражного керуючого Корольова В. В. ліквідатора ФОП з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 за ціною 53 100,00 грн. Зобов`язано приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємця І. О. за відсутності правовстановлюючих документів посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 за ціною 53 100,00 грн.

Постановою Верховного суду України від 06.02.2019 року рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 жовтня2011 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2018 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до арбітражного керуючого Корольова Вадима Вячеславовича, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ємця Івана Олександровича про зобов`язання вчинення нотаріальних дій відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову у зв`язку із неналежним способом захисту місцевий суд виходив з того, що оскільки на момент пред`явлення позову ОСОБА_1 вже відбулася процедура банкротства ФОП ОСОБА_1 в процесі якої було реалізовано на торгах її майно, тому питання щодо оскарження трогів та всіх похідних вимог повинно розглядатися в межах розгляду справи про банкрутство.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У пунктах 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом та розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій) передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У статті 19 ЦПК України (у редакції від 03 жовтня 2017 року) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства необхідно керуватися завданнями цивільного судочинства, які передбачено у статті 1 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій), і до яких віднесено справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому суди повинні керуватися принципом правової визначеності і не допускати наявності провадження, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета, але судами у різних юрисдикціях.

Згідно постанови Харківського апеляційного господарського суду від 11 лютого 2014 року провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_1 припинено.

За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що питання щодо оскарження торгів в проуцесі процедури банкротства та всі похідні вимоги Здорнової повинні розглядатися в межах справи про банкрутство ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 2 ст.16, ч. 1 ст.215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочинуЦК Українита іншим актам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України.

Згідно з статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку.

Зазначений правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, провадження № 14-356цс18, та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, провадження № 14-428цс18.

Відповідно до пункту 1 розділу Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Верховний Суд України в постановах від 17 грудня 2014 року (справа №143цс14), від 18 листопада 2015 року (справа №6-1884цс15) та від 13 квітня 2016 року (справа №6/2988цс15) вказував, що головною умовою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав та законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Підставою для визнання електронних торгів недійсними також є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1301/29431 (далі - Порядок), а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів, в тому числі опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна.

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року по справі № 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати електронних торгів.

Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсними торгів та скасування протоколу проведення аукціону, визнання недійсним договору, застосування наслідків недійсності правочину, відновлення права власності, усунення перешкод у користуванні майном, ОСОБА_1 посилалася на те, що проведення аукціону, а не публічних торгів свідчить про свідоме порушення під час продажу порядку продажу майна, що є іпотекою, була порушена процедура проведення аукціону, письмова згода іпотекодержателя при продажу іпотечної квартири відсутня, оцінка квартири, як предмета іпотеки не проводилась, і всі ці порушення є підставою для визнання торгів та договору недійсними та відновлення її права власності.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи,що у грудні 2009 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Харківської області з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство, в якій просила визнати її банкрутом. Ліквідатором було сформовано ліквідаційну масу, до складу якої увійшла також частина квартири боржника, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою Господарського суду Харківської області від 24.02.2010 року визнано фізичну особу -підприємця ОСОБА_1 ,зареєстровану виконавчим комітетом Харківської міської ради 19.12.2003р., номер запису про включення відомостей доЄДР 0082311, адреса: АДРЕСА_2 )-банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

В процесі процедури банкрутства ФОП ОСОБА_1 11.05.2011 року ліквідатором ФОП ОСОБА_1 - арбітражним керуючим ОСОБА_6 укладено угоду з ТБ «Правопорядок» про проведення аукціону з реалізації майна боржника. 29.04.2011 року проведено рецензування звіту про оцінку майна.

Після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною. Ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу активів банкрута з урахуванням вимог Закону (частини перша та друга статті 44 Закону).

Процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні оплатного переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів. Такий перехід відбувається внаслідок укладення та виконання договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця акт про проведені прилюдні торги(близький за змістом підхід застосував Верховний Суд України у висновку, викладеному в постановах від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12 і від 13 лютого 2013 року у справі № 6-174цс12, а також Велика Палата Верховного Суду у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17, від 7 липня 2020 року у справі №438/610/14-ц (пункт 38)).

Вказане підтверджують приписи статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 Цивільного кодексу України. Так,стаття 650 ЦК України закріплює такий спосіб реалізації майна як укладення договорів на біржах, аукціонах (торгах), конкурсах, і відсилає до інших нормативних актів, які мають встановлювати особливості укладення цих договорів. До цього зводиться і зміст припису частини четвертої статті 656 ЦК України, згідно з яким до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Як встановлено судом, 15.06.2011 року відбувся аукціон щодо реалізації майна банкрута ФО-П ОСОБА_1 , на якому визначено переможця ОСОБА_3 , що запропонував найвищу ціну -122130,00 грн. 28.10.2011 року ОСОБА_3 перерахував кошти від продажу заставного майна по кредиту ОСОБА_1 в розмірі 122130,00 грн. ПАТ «Банк «Форум», який є іпотекодержателем.

Заперечень від Банку в процесі реалізації майна щодо оцінки майна, або процедури реалізації майна не надходило.

09.02.2012 року між ліквідатором арбітражним керуючим ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , який посвідчений ПН ХМНО Ємець І.О. і зареєстрований в реєстрі №241.

27.04.2012 рок у між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений ПН ХМНО Харківської області Орловською В.Г., зареєстрований в реєстрі за №1006.

При цьому, станом на час проведення торгів та укладення договору купівлі-продажу спірної квартири дані дії були проведені в період процедури банкрутства.

Місцевим судом також вірно встановлено, що ПАТ «Банк «Форум» 10.11.2011 року були отримані грошові кошти банком від процедури торгів, а саме 15288,18 дол. США (122130,00 грн), які були направлені на погашення суми боргу за кредитом. 18.11.2011 року залишок заборгованості за кредитним договором в розмірі 21476,37 дол. США був погашений в повному обсязі поручителем ОСОБА_5 . Заборгованість ОСОБА_1 перед банком відсутня.

Таким чином доводи апеляційної скарги про те, що була порушена процедура торгів оскільки, що гроші від продажу заставного майна після проведення торгів було перераховано Арбітражним керуючим Короленко В.В., а не покупцем ОСОБА_3 , а також з порушенням 10- денного строку після проведення аукціону, що є порушенням п.12 п.17 Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів» з реалізації заставленого майна, 28.10.2011 рок було укладено договір купівлі- провдажу1/2 частини спірного майна, що є також порушенням процедури порядку проведення торгів; отримані кошти від продажу майна громадянин-підприємця визнаного банкрутом вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса та використовуються за рішення господарського суду. Проте, будь яких рішень про продаж іпотечного майна ОСОБА_1 . Господарський суд не приймав; щбанком 10.11.2011 рок було отримано грошові кошти від процедури торгів не підтверджується належними доказами, вказані доводи не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги щодо застосування наслідків недійсності правочину, відновлення права власності, усунення перешкод у користуванні майном є похідними від заявлених вимог щодо визнання недійсними торгів та скасування протоколу проведення аукціону, і також є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2012 року, яке набрало чинності відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 про визнання недійсними прилюдних торгів щодо реалізації арештованого (іпотечного) нерухомого майна: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 133,4 кв.м., житловою 87,6 кв. м.; скасування протоколу проведення прилюдних торгів від 17.01.2012 року по реалізації арештованого (іпотечного) нерухомого майна: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду, позивачем не доведені ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог, а тому суд відмовляє в задоволенні позову за недоведеністю.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя Л.М. Хіль

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук

Повний текст постанови складено 24.02.2023 року