Справа № 452/3826/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" лютого 2023 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Бікезіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До суду 13 грудня 2022 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 49200,00 грн., та понесених судових витрат. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 30 серпня 2021 року за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір

№ 4700029 про надання споживчого кредиту. Кредит в розмірі 15000,00 грн. було зараховано на платіжну картку № НОМЕР_1 . Кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020, розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Строк кредиту - 30 днів. Дата повернення 29.09.2021. Процентна ставка в день за користування кредитними коштами - 1,90%. Кредитор за умовами договору свої зобов`язання виконав, однак відповідачка ухилилась від виконання взятих на себе кредитним договором зобов`язань, відповідно до п. 4.3 Кредитного договору договір було авто пролонговано на 90 календарних днів поспіль.

Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 25 травня 2022 року було укладено Договір факторингу №25-05/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором від 30 серпня 2021 року.

Неналежне виконання відповідачкою договору призвело до утворення заборгованості перед фінансовою установою. Станом на 13.12.2022 заборгованість складала 49200,00 грн., з яких: 15000,00 грн. тіло кредиту, 34200,00 грн. - проценти за користування кредитом.

На підставі таких доводів позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 49200,00 грн., суму судового збору, сплачену позивачем при подачі позову 2481,00 грн. та 8000,00 грн. витрат на правничу допомогу. (а.с.1-3).

На адресу відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМСУ у Львівській області 14 грудня 2022 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області було направлено запит щодо доступу до персональних даних відносно ОСОБА_1 (а.с. 50).

Самбірським міськрайонним судом Львівської області 28грудня 2022 року отримана відповідь про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 (а.с. 52).

Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; відповідачці запропоновано надати відзив на позовну заяву (а.с. 53).

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав повністю (а.с. 64).

Відповідачка ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надала письмові пояснення, в яких позовні вимоги не визнала у повному обсязі з посиланням на ті обставини, що заборгованість виникла внаслідок форс-мажорних обставин, а саме: епідемії COVID-19, запровадження карантину, війни, внаслідок чого було втрачено дохід. Також вважає, що умови укладеного договору є несправедливими; нарахування процентів після настання строку виконання зобов`язань незаконне, суперечить практиці Верховного Суду. Справу просила розглянути без її участі (а.с.62).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи ФК №870 від 28.02.2017, видане Національним банком України (а.с.4).

Крім того ТОВ «Авентус Україна» видано ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що підтверджується розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.03.2017 № 756 (а.с. 5).

Між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 30.08.2021 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4700029 (далі Договір) про надання споживчого кредиту (а.с.12-20).

Відповідно п. 1.3. Договору сума кредиту складала 15000,00 грн.

Відповідно п. 1.4. строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком N1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.

Відповідно до п. 1.5. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується:

-у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору;

-у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п. 4.2 Договору;

-у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору.

Відповідно до п. п. 2.1. п.2 Договору кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки

№ НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

Згідно з п. п. 2.4. п. 2 Договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

Відповідно до п. п. 3.3 Договору розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку.

За положеннями п. 4.1 Договору строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п. 1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. п. 4.2. (п. п. 4.2.1.-4.2.4.) Договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов. Визначених в п. 4.3 (п. п. 4.3.1.- 4.3.4.) Договору.

Відповідно до п. 4.3.1 Договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Згідно п. 4.3.2 споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п. 4.2 Договору.

Вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту Сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля Сторін передбачена в п. 4.2 договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п. 4.3 договору - письмово цим Договором, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 ЦК України до письмової форми правочину (п..4.4).

За змістом п. 6.3 кредитного договору погашення заборгованості здійснюється у такій черговості: прострочені зобов`язання по процентам, прострочені зобов`язання по кредиту.

Для підписання Кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «М776749» (а.с.20) відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали Кредитний договір.

TOB «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за Кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 15000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів 30.08.2021 на платіжну картку № НОМЕР_1 відповідно до довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів (а.с.21-22).

Відповідно до картки обліку Договору (а.с. 29-32) відповідачка не здійснила жодної оплати на рахунок кредитора.

Станом на 29.09.2021 (дату повернення кредиту, а.с.17) відповідачка свої зобов`язання перед Кредитором щодо оплати нарахованих відсотків за користування кредитом і повернення тіла кредиту не виконала, угоди щодо пролонгації строку дії договору не укладала, в зв`язку з чим Кредитор керуючись п. 4.3 Договору здійснив автопролонгацію дії договору на 90 календарних днів - до 28.12.2021 року.

Відповідно до картки обліку Договору за період з 30.08.2021 до 28.12.2021 ОСОБА_1 має заборгованість з тіла кредиту в розмірі 15000,00 грн., за процентами - 34200,00 грн., отже заборгованість становить 49200,00 грн.

Підпунктом 3 п. 5.1. Договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача.

Між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»25.05.2021 було укладено Договір факторингу

№ 25-05/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором від 30.08.2021 (а.с. 23-28).

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» повідомило відповідачку про відступлення права грошової вимоги за Договором електронним листом на електронну пошту відповідачки (а.с.33).

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи ФК № В0000495 від 21.01.2022, видане Національним банком України (а.с.34).

Також позивачу видано ліцензію для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, в тому числі і на надання послуг факторингу, що підтверджується Витягом з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг(а.с. 35).

Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу № 25-05/2022 за цим договором Позивач (Фактор) передає грошові кошти в розпорядження (Клієнта) за плату, згідно Договору, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові своє право грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрах Боржників.

Згідно з п. 1.2 Договору Факторингу права Вимоги щодо конкретного боржника переходять до Фактора (Позивача) з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно його заборгованості.

Отже, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Договором.

Станом на 25.05.2022 заборгованість за Договором відповідачки складала

49200,00 грн., право вимоги якої належить ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (а.с.28).

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка отримала кредит в ТОВ «Авентус Україна», яке відступило своє право вимоги позивачу. Станом на 25 травня 2022 року заборгованість за Договором відповідачки складала 49200,00 грн.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачка не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між нею та ТОВ «Авентус Україна» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідачки за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі

49200,00 грн.

Суд вважає, що позивач довів факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 . Крім того, факт перерахування коштів підтверджено довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» про перерахування коштів на платіжну картку відповідачки, що останньою не заперечується.

Безпідставними є посилання відповідачки на те, що умови Договору є несправедливими, оскільки усі істотні умови договору кредиту зафіксовані в електронному договорі № 4700029 про надання споживчого кредиту від 30.08.2021, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , який остання підписала одноразовим ідентифікатором «М776749». Це, відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали Кредитний договір.

Свобода договору є одним з основоположних принципів сучасного цивільного права. У частині 1 ст. 627 ЦК України зазначено, що сторони, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже підписанням кредитного договору ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомилася із змістом цього договору, всі умови договору зрозуміла, повністю з ними згодна, заперечень, зауважень та запитань не має, та зобов`язується їх дотримуватись та виконувати. Умови кредитного договору не містять положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, кредитний договір укладався з додержанням форми, встановленої законодавством, волевиявлення сторін правочину є вільне і відповідає їхній внутрішній волі, що відповідає загальним вимогам. В подальшому відповідачка в судовому порядку окремі умови Договору не оскаржувала, про визнання кредитного договору недійсним позов не пред`являла.

Також суд відхиляє доводи відповідачки щодо нарахування процентів за Договором після настання строку виконання зобов`язань, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Так строк дії Договору відповідно до п.1.4. 30 днів, тобто до 29.09.2021. Як встановлено судом в цей строк відповідачка свої зобов`язання за Договором не виконала. Відповідно до п. 4.1. Договору строк кредиту продовжено в порядку автопролонгації на кількість днів, що передбачена п.4.3.1. Договору до 28.12.2021. За цей час застосовувалася стандартна процентна ставка, передбачена п. 1.5 Договору. Після 28.12.2021 року ані ТОВ «Авентус Україна», ані ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» проценти не нараховували.

Щодо посилання відповідачки на форс-мажорні обставини, суд зазначає таке.

Договірні зобов`язання мають виконуватися належним чином, а одностороння відмова від зобов`язань не допускається. Цивільним законодавством передбачено, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, зокрема, сплата штрафних санкцій.

Згідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

ВС в постанові від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. При цьому той факт, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що їх наявність може бути засвідчена відповідним компетентним органом.

Аналогічного висновку дійшов і ВС й у постанові від 16 липня 2019 року у справі N 917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Отже, форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом, позивачем не було нараховано неустойку, штраф, пеню, інфляційних витрат тощо. Відповідачкою суду не надано жодного доказу на підтвердження неможливості виконання нею зобов`язань за кредитним договором, укладеним 30 серпня 2021 року, отже посилання на форс-мажорні обставини суд відхиляє.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами регламентовано ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, між ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» та адвокатом Крюковою М.В. укладено договір про надання правової допомоги від 07 липня 2022 року № 07/07-2022 (а.с.40-41). Також позивачем надано звіт виконаних робіт по даному договору, в якому є опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат по наданню правової допомоги по цивільній справі про стягнення коштів (а.с.42), а також наданий доказ про оплату таких витрат в сумі 8000,00 грн. від 01.12.2022, а тому з відповідачки слід стягнути витрати понесені позивачем на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 2481 грн. 00 коп., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 01.12.2022 (а.с. 47).

Враховуючи, що судом позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 11, 509, 525-527, 530, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» заборгованість у сумі 49200,00 грн. (сорок дев`ять тисяч двісті гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» суму судового збору в розмірі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню) та витрати на правничу допомогу на суму 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень).

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна», юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, оф.118/2, ідентифікаційний номер за Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 44559822.

Відповідачка: ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Судове рішення складено 23 лютого 2023 року.

Суддя