Справа №442/107/23
Провадження №2/442/297/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі :

головуючого судді Хомика А.П.,

з участю секретаря судового засідання Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування відділу служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини, -

встановив :

09.01.2023 позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати їхній шлюб та визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_1 за місцем його проживання.

В обґрунтування позову покликається на те, що 7 вересня 1995 року уклав шлюб з ОСОБА_4 . Під час шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через відсутність взаєморозуміння між ними, суперечність характерів, розбіжностей у життєвих цінностях і поглядах на шлюб, сім`ю та життя, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, почали виникати сварки та конфлікти.

Протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Протягом пів року вони не проживають разом. Дружина проживає за кордоном.

Отже, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки вони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, їхній шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе, а тому просить розірвати їхній шлюб.

Син ОСОБА_5 повністю перебуває на його утриманні, зростає під його наглядом, він займається його вихованням. Наведене свідчить про формування дитини прив`язаності до нього, як батька. А розлучення з батьком та зміна місця проживання та привичної, комфортної обстановки може негативно вилинути на його подальший розвиток.

Вважає, що син не може бути переданий для проживання з матір`ю.

Він дуже любить свого сина, не уявляє життя без нього і має змогу забезпечити його всім необхідним. Він дбає про створення якнайкращих побутових умов для свої дитини, постійно слідкує за станом здоров`я, його харчуванням, зовнішнім виглядом та розвитком, виховує та піклуюсь про нього, а також всіма силами намагається забезпечити гідний рівень життя. Більше того, у нього з сином склався стійкий психологічний контакт та прив`язаність. Син, ОСОБА_5 його також любить та поважає, тому після розірвання шлюбу між ним та відповідачкою бажає залишитися проживати разом з ним у привичному для нього середовищ.

Зазначає, що позитивно характеризується за місцем проживання, користується авторитетом серед сусідів та друзів.

Додатково повідомляє, що є фізично здоровим, жодних медичних протипоказань не має, ніколи не позбавлявся батьківських прав, не зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, не страждає будь-якими психічними розладами, до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Представник позивача адвокат Шулак О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просила розірвати шлюб між сторонами, передати неповнолітнього ОСОБА_5 на виховання та утримання батька, визначивши місце його проживання разом з позивачем за адресою його реєстрації.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Від її представника адвоката Сисина С.В. надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Вказує, що відповідачка дійсно впродовж тривалого часу не проживає з позивачем та їх неповнолітнім сином ОСОБА_5 та не підтримує з ними сімейних відносин, а тому проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області Яким І.С. вказав, що комісією з питань захисту дитини при виконкомі Дрогобицької міської ради не розглядалось питання визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 разом з батьком. Вважає, що між сторонами відсутній спір, а тому підстав для задоволення позову в частині визначення місця проживання дитини немає.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб, який 07.09.1995 був зареєстрований у Відділі ЗАГС Дрогобицького виконкому, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 471, що підтверджується оригіналом Свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 , виданим 27.08.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №582. Дитина зареєстрована на АДРЕСА_1 .

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Що стосується визначення місця проживання дитини, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з ч. 3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч. 2, 7-9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За приписами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Сторонами погоджено, що після розірвання шлюбу неповнолітній син залишиться проживати разом з батьком, а тому судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке проживання зможе зашкодити інтересам дитини.

За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 206, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07.09.1995 року відділом ЗАГСу Дрогобицького виконкому, актовий запис №471.

Передати неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на виховання та утримання батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 без позбавлення матері батьківських прав.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повтний текст рішення складено 02.03.2023.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Орган опіки та піклування служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області, , юридична адреса: пл. Ринок, 1, м.Дрогобич Львівської області.

Суддя А.П. Хомик