Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

Секретаря судового засідання Кузьменко А.О.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 03 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М.

у цивільній справі №295/10693/21 за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулося до суду з позовом. Просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №014/4708/82/11073 від 29.05.2007 року у розмірі 512 441, 48 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 7686, 62 грн. В обґрунтування поданого позову зазначає, що 29.05.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», у зв`язку зі зміною статуту у новій редакції Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/4708/82/11073, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 46900, 00 доларів США строком до 29.05.2017 року зі сплатою 13,75% річних за користування кредитними коштами, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора. Відповідач не виконує взяті на себе кредитні зобов`язання. У зв`язку з цим станом на 30.03.2021 року заборгованість за кредитним договором становить 512441,48 грн, з яких заборгованість за кредитом - 492,381,08 грн, заборгованість за відсотками - 20060, 40 грн.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 03 листопада 2022 року позовну заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» заборгованість за кредитним договором №014/4708/82/11073 від 29.05.2007 року, яка станом на 30.03.2021 року становить 492381 (чотириста дев`яносто дві тисячі триста вісімдесят одну) гривню 08 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» судовий збір в сумі 7686, 62 грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що задовольняючи позовні вимоги Банку в частині стягнення заборгованості по відсотках, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що позивач в порушення зазначених вимог закону та умов кредитного договору, здійснив їх нарахування поза межами трирічного строку позовної давності. Також, на думку апелянта, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку в частині щодо стягнення з нього судового збору, оскільки він як особа з інвалідністю І групи відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 29.05.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №014/4708/82/11073, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 46900, 00 доларів США строком до 29.05.2017 року зі сплатою 13,75% річних за користування кредитними коштами, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора.

Згідно з п.1.4 кредитного договору сторони встановили, що проценти за користування кредитом сплачуються позичальником кредитору у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у графіку, і розраховується, виходячи з процентної ставки, передбаченої кредитним договором.

Надання кредитних коштів проводилось згідно вимог п. 3.2 кредитного договору у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника.

Відповідно до умов п.5 1 кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами відповідно до умов кредитного договору. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування (а.с. 12-13).

Окрім того, 24.03.2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 014/4708/82/110723 від 29.05.2007 року (Додаткова угода - 1), відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явиш в економіці України, сторони дійшли згоди про зменшення розміру щомісячного платежу на період з 24.03.2009 року по 24.03.2010 року шляхом видачі додаткових траншів. Сума кредиту становила 46044, 65 доларів США та укладено новий графік погашення заборгованості (а.с. 15-17).

29.12.2010 року між Банком та відповідачем було укладено Додаткову угоду №014/4708/82/110723/03 до Кредитного договору №014/4708/82/110723 від 29.05.2007 року (Додаткова угода - 2), відповідно до умов якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди збільшити строк кредиту на 120 календарних місяців (до 29.05.2027 року).

Відповідно до п. 2.1. заборгованість по сплаті кредиту становить 39 471, 18 доларів США, укладено новий графік погашення заборгованості (а.с. 18-21).

В подальшому, 16.11.2015 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 014/4708/82/110723/81-1-0-00/22331 до кредитного договору №014/4708/82/110723 від 29.05.2007 року (Додаткова угода - 3), відповідно до умов якої, сторони вирішили змінити умови кредитування, врегулювавши виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, шляхом відкриття з 17.11.2015 року позичальнику невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 46 900,00 дол. США та 619422, 26 гривень, в рамках якої кредит в сумі 46 900,00 дол. США вважається 1-м траншем кредиту, а 2-й транш кредиту в сумі 619 442, 26 гривень надається на рефінансування заборгованості за 1-им траншем.

Відповідно до п. 1.6 Додаткової угоди - 3 позичальник зобов`язався направити кошти, отримані від 2-го траншу, на купівлю доларів США та погашення 1-го траншу. При цьому всі витрати, пов`язані з купівлею валюти несе позичальник.

Пунктом 1.2. визначено дату остаточного погашення 1-го траншу - 29 травня 2027 року зі сплатою 13,75 % річних та 2-го траншу до 17 серпня 2027 року зі сплатою 19 % річних. Графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором було викладено у новій редакції в Додатках (а.с. 24-29).

Банк виконав свої зобов`язання за Додатковою угодою 3 до кредитного договору № 014/4708/82/110723 від 29.05.2007 року та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 619442, 26 грн, що підтверджується випискою по рахунку за період з 01.11.2015 року по 01.12.2015 року (а.с. 6).

16.11.2015 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №014/4708/82/110723/81-1-0-00/22332 до кредитного договору №014/4708/82/110723 від 29.05.2007 року (Додаткова угода-4), відповідно до умов якої сторони досягли згоди з 17.11.2015 року встановити процентну ставку за користування кредитом у розмірі 17% річних. Графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено у новій редакції в Додатках.

Згідно п. 4 цієї Додаткової угоди позичальник підтвердив, що перед укладенням цієї Додаткової угоди він був повідомлений у письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в АТ «Райффайзен Банк» та орієнтовану сукупну вартість кредиту відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року, що підтверджується підписом позичальника про його ознайомлення з Умовами кредитування, які є невід`ємною частиною цієї Додаткової угоди, та не має зауважень, претензій щодо наявної інформації. Надана Позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною.

Відповідно до п.5 Додаткової угоди - 4 сторони домовились, що до всіх правовідносин по кредитному договору застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років (а.с. 30-34).

Отже, з укладенням кредитного договору та Додаткових угод до нього у позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до умов п. 6.5. Кредитного договору сторони встановили, що у випадку невиконання або неналежного виконання кредитних зобов`язань, Кредитор має право вимагати дострокового стягнення, а Позичальник зобов`язався достроково, на вимогу Кредитора, здійснити повернення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафні санкції, відповідно до умов Кредитного договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

Крім того, відповідно до п. 8.1 Кредитного договору Позичальник засвідчив та гарантував, що має необхідний обсяг дієздатності та правоздатності для укладення та виконання цього Договору; укладення та виконання цього Договору не суперечить жодним положенням Договорів, укладених Позичальником з іншими особами, або положеннями інших правочинів, дія яких поширюється на Позичальника.

Отже, з укладенням Кредитного договору та Додаткових угод у Позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених Графіком погашення кредитної заборгованості.

Проте, всупереч вимогам п.5.1. Кредитного договору Позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання та не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом.

В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В даному випадку судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості від 30.03.2021 року у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору заборгованість відповідача за кредитним договором №014/4708/82/110723 від 29.05.2007 року станом на 30.03.2021 року становить 512441,48 грн., з яких заборгованість за кредитом 492381,08 грн., заборгованість за відсотками - 20060, 40 грн. (а.с. 7-8).

Позивач звертався до відповідача з вимогою №114/5-220099 від 03.06.2021 року про дострокове виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором, надавши можливість останньому добровільно погасити заборгованість протягом 30 днів. Однак, у визначені Кредитором строки вимога не виконана, заборгованість за кредитним договором позивачу не повернуто (а.с. 35-38).

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково визначив спосіб відшкодування судових витрат.

Так, відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних витрат. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

В даному випадку, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю I групи (а.с.193).

Проте суд першої інстанції на наведене належної уваги не звернув та помилково стягнув судовий збір з відповідача ОСОБА_1 , який є особою з інвалідністю I групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, що звільнені від його сплати.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-152цс17.

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом неправильно вирішено питання про розподіл судових витрат.

Однак, виходячи з принципу судочинства jura novit curia «суд знає закони», неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм та суд має самостійно перевірити доводи сторін щодо застосування закону, який регулює спірні правовідносини і надати правильну правову кваліфікацію відносинам і зобов`язанням сторін.

Цей принцип є загальним (універсальним) та застосовується судом у випадку, якщо сторонами здійснена неправильна юридична кваліфікація спірних правовідносин, у зв`язку з чим, керуючись вказаним принципом, суд самостійно здійснює кваліфікацію спірних правовідносин.

За таких обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині розподілу судових витрат з постановленням в цій частині нового судового рішення про компенсацію судових витрат за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що відповідає приписам ч.6 ст.141 ЦПК України.

В іншій частині підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 03 листопада 2022 року в частині розподілу судових витрат скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення.

Компенсувати понесені Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» судові витрати в розмірі 7686,62 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 08.03.2023 року.