справа №750/1029/23
провадження № 2/732/115/23
Ухвала

28.02.2023 року м.Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді - Лиманської М.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Чернігова Коверзнева В.О. від 01.02.2023 справу передано на розгляд Городнянського районного суду Чернігівської області за підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Лиманській М.В.

Як вбачається з позову, ОСОБА_1 , звертаючись з позовними вимогами до ОСОБА_2 , повторно пред`являє вимоги, які вже були предметом судового розгляду у цивільній справі №732/1872/21. За наслідками розгляду вказаної цивільної справи суддею Лиманською М.В. було ухвалене рішення від 03.06.2022, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено у повному обсязі за недоведеністю заявлених вимог. Одночасно позивачці було роз`яснено право на апеляційне оскарження судового рішення та порядок його оскарження.

З приводу незгоди з указаним рішенням суду позивачка зверталася до Городнянського районного суду Чернігівської області із зверненням про перегляд судового рішення, наполягаючи на тому, що її позовні вимоги мають бути задоволені. На звернення ОСОБА_1 судом за підписом голови суду була надана письмова відповідь із повторним роз`ясненням права та порядку апеляційного оскарження судового рішення.

Виражаючи категоричну незгоду з указаним вище рішенням суду та не бажаючи, щоб справа розглядалася в Городнянському районному суді Чернігівської області з огляду на недовіру судді Лиманській М.В., Козубцова Л.С. звернулася з такими самими позовними вимогами до Деснянського районного суду м.Чернігова, вказавши в своїй заяві, що вважає суддю Лиманську М.В. особою некомпетентною та заінтересованою в результатах розгляду справи. Зі змісту поданої заяви ОСОБА_1 випливає, що вона категорично не довіряє судді Лиманській М.В.

З наведеного слідує, що заявлені відповідачем можливі заперечення на позов чи відмова у його задоволенні створять уявлення у позивачки про неурівноважений пріоритет в бік протилежної сторони.

Згідно з п. 1,5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено підстави відводу (самовідводу).

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України за наявності підстав, зазначених в статтях 36, 37 і 38 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно частини 1 статті 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ (черговим) зїздом суддів України 22.02.2013 року, передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до пункту 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У справі П`єрсак проти Бельгії (Piersack v Belgium) від 01 жовтня 1982 року (п. 30) Європейський суд з прав людини, встановивши порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, що розглядає справу. В іншому випадку підривається довіра, якою в демократичному суспільстві повинні користуватися суди.

Враховуючи наведене, для уникнення будь-яких сумнівів у позивачки та сторонніх спостерігачів щодо зацікавленості та неупередженості головуючого по справі, з урахуванням морально-етичних міркувань, з метою дотримання та реалізації учасниками процесу їх процесуальних прав, а також з метою дотримання балансу інтересів між будь-якими несприятливими наслідками для сторін, та виконання приписів ст. 36 ЦПК України, приходжу до висновку про необхідність заявити самовідвід в розгляді вказаного цивільного позову, який задовольнити, а позов передати в канцелярію суду для перерозподілу відповідно до ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити заяву про самовідвід судді Лиманської М.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Справу передати до канцелярії суду для визначення іншого судді для її розгляду в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Лиманська М.В.