РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Грушковської Л.Ю.,

за участі: секретаря Шпак А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жмеринка цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення коштів при звільненні з роботи,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача АТ «Українська залізниця» суму виплат, що належать їй при звільненні з роботи в загальному розмірі 154176,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що понад 41 рік позивач ОСОБА_1 безперервно працювала на залізниці, останній період приймальником поїздів 4 розряду на ст. Жмеринка Жмеринської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця». В жовтні 2022 їй виповнилось 60 років і вона прийняла рішення про розірвання трудового договору за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію та подала до адміністрації відповідну заяву. Наказом начальника дирекції №1069/ОС від 24.11.2022 року на підставі ст. 38 КЗпП України була звільнена з роботи 30.11.2022, з виплатою згідно п. 8.17 Колективного договору дирекції на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2022 року, одноразової матеріальної допомоги у розмірі десяти середньомісячних заробітків, а також у відповідності з п. 3.9 Колективного договору допомоги у розмірі шести прожиткових мінімумів на оздоровлення. Виплати до цього часу їй не проведені, у тому числі на суму 119757,40 грн., виходячи з розміру її середньої заробітної плати 11975,74 грн., а також 15600 грн. з розрахунку шість прожиткових мінімумів, а всього 135357,40 грн.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду 12.12.2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 06.02.2023 року подала заяву про збільшення позовних вимог, у якій просила стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» матеріальну допомогу у розмірі 142200,60 грн., а також середній заробіток за весь час затримки виплат в розмірі 71854,44 грн., всього 214055,04 грн.

Відповідачу АТ «Українська залізниця» було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів на електронну адресу, що підтверджується електронним підтвердженням, яке наявне в матеріалах справи. Відзиву не подано.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» Язвінська Л.М. подала клопотання, в якому просила поновити процесуальний строк на подання відзиву, визнати причини його пропуску поважними та відкласти розгляд справи для підготовки відзиву. Ухвалою суду від 07.03.2023 року у задоволенні даного клопотання відмовлено.

Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Відповідно до копії наказу №1069/ОС від 24.11.2022 ОСОБА_2 звільнено 30.11.2022 з посади приймальника поїздів 4 розряду, у зв`язку із виходом на пенсію, виплатити передбачені колективним договором п. 8.17 п`ять середньомісячних заробітків (посадових окладів) основних та п`ять середньомісячних заробітків (посадових окладів) додаткових при наявності стажу в галузі 41 рік 3 місяці 28 днів; одноразову матеріальну допомогу шість прожиткових мінімумів на оздоровлення, передбачені 3.9. змінами та доповненнями до Колективного договору на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2022 роки (а.с. 6).

Відповідно до наказу №97 від 06.10.2022 «Про заохочення» за сумлінну працю на залізничному транспорті, відповідальне відношення до виконання посадових обов`язків, професійну майстерність, дисциплінованість та добросовісність в роботі, з нагоди 60-річчя від дня народження відповідно до п. 3.12 Колективного договору оголосити подяку та виплатити грошову винагороду в розмірі посадового окладу ОСОБА_2 приймальнику поїздів 4 розряду ст. Жмеринка (а.с. 7).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 44 КЗпП України визначено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню; оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно із ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 22.02.2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статтей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Також, постановою Верховного Суду України у справі №6-2807цс16 від 01.03.2017 року роз`яснено, що при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку, якщо іншого непередбачено чинним законодавством.

Пунктами 20, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», зокрема, передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП.

Суд звертає увагу, що відповідачем сума виплат не оспорювалася, у зв`язку з чим суд бере розрахунок суми виплат, наданий позивачем ОСОБА_1 , так як відповідач жодним чином не спростував його, підтвердження виплати даних коштів не надав.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 992,40 гривень.

Керуючись 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із Акціонерного товариства Укрзалізниця на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу в розмірі 142200 (сто сорок дві тисячі двісті) грн. 60 коп. та середній заробіток за весь час затримки виплат в розмірі 71854 (сімдесят одна тисяча вісімсот п`ятдесят чотири) грн. 44 коп.

Стягнути із Акціонерного товариства Укрзалізниця в дохід держави судовий збір в розмірі 992 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві) 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи: позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач Акціонерне товариство «Укрзалізниця» , юридична адреса: Київська область, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5;

Суддя