Справа № 235/2086/21
Провадження № 2-п/204/10/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Єрмак Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бойка Дмитра Олександровича про перегляд заочного рішення, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2023 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бойка Дмитра Олександровича про перегляд заочного рішення ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

З метою розгляду заяви судом витребувано матеріали цивільної справи з Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.

02 березня 2023 року до суду надійшла цивільна справа № 235/2086/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 02 березня 2023 року заява про перегляд заочного рішення прийнята суддею до провадження.

Відповідно до розпорядження Верховного суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської областей)» №17/0/9-22 від 08.04.2022 та відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області на Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що 09.06.2021 р. заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі № 235/2086/21, у відсутність відповідачки, яка з 2014 р. разом з неповнолітнім сином позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає і зареєстрована в Іспанії за адресою АДРЕСА_1 , був задоволений позов її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і розірваний їх шлюб, який зареєстрований 15.10.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 812.

Відповідачка нічого не знала ні про позовну заяву свого чоловіка від 20.03.2021 р., ні про цю цивільну справу. Жодної інформації або документів ні від позивача, ні від суду вона не отримувала. Так сталося тому, що позивач у своєму позові від 20.03.2021 р., який зареєстрований у Красноармійському міськрайонному суді Донецької області у м. Покровськ 29.03.2021 р., навмисно приховав від суду інформацію щодо місця проживання своєї дружини ОСОБА_1 разом з їх спільним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Мурсия, Королівство Іспанія. Позивач, звертаючись з позовом до суду, достеменно знав контактний телефон і місце проживання своєї дружини. При цьому свою зворотну поштову адресу позивач зазначив вірну. На думку відповідача позивач це зробив, щоб повністю виключити її участь у шлюборозлучному процесі, так як знав, що відповідачка буде категорично заперечувати проти розірвання шлюбу і буде захищати свою сім`ю і інтереси їх спільної дитини.

Якщо б відповідачці було відомо про позов, вона б обов`язково прийняла участь у справі, як відповідач. Крім того, якщо б відповідачці було відомо про позов, вона обов`язково б звернулася до позивача з позовом про стягнення аліментів на утримання їх спільної дитини, чого нею зроблено не було.

Відповідач вважає, що заочне рішення суду від 09.06.2021 р. є передчасним та таким, що прийнято без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, що мають істотне значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення. Не дивлячись на те, що сторони тривалий час проживали окремо, у них зберігалася сім`я. Так до початку збройної агресії Російської Федерації проти України 2014 р., відповідач проживала разом з позивачем та з сином АДРЕСА_2 , де була зареєстрована. Спільний син сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з народження страждає невідомим недугом, який не давав можливості відповідачки ніде працювати. Через зазначений недуг дитина постійно хворіла, несподівано піднімалася висока температура на 4-5 днів, слабкість, біль в кістках, а відповідачка здійснювала догляд за сином і тому не могла працевлаштуватися. Не дивлячись на чисельні медичні дослідження сина в Україні, медицина не змогла встановити діагноз ОСОБА_4 .

У 2014 р. після початку збройної агресії Російської Федерації проти України, сторони по справі прийняли спільне рішення, що відповідач разом з сином ОСОБА_5 , якому тоді було 5 років, виїде в Іспанію у м. Мурсия, де у відповідачки проживала і живе до цього часу її мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , теща позивача. Таке рішення було прийнято сторонами в інтересах дитини, якій треба було встановити діагноз і зайнятися лікуванням цієї хвороби.

З 2014 р. відповідачка разом з сином ОСОБА_5 постійно проживає і зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Іспанія надала відповідачці і її малолітньому сину захист і притулок, пов`язаний з початком збройної агресії Російської Федерації проти України на сході України. За цій час відповідачці вдалося встановити сину діагноз його хвороби, це генетичне захворювання. За висновком молекулярно-генетичного дослідження від 05.04.2017 р. клініки університетської лікарні Барселона, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений діагноз «дефіцит мевалонаткінази». Згідно клінічного звіту кафедри педіатрії клінічної університетської лікарні «Вірхен де ла Арріксака» (Мурсія) від 12.02.2020 р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений діагноз «синдром гіперімуноглобулінемії D».

Позивач, який був приватним підприємцем, у 2016 р. теж виїхав з м. Донецька до м. Ржищів, Київська область, де у нього проживає його троюрідний брат ОСОБА_7 .

Як внутрішньо переміщена особа, позивач зареєструвався і став проживати за адресою: АДРЕСА_4 .

Позивач у 2017-2021 р.р. складав контракт зі Збройними силами України і проходив службу у селищі Піски Покровського району Донецької області.

Позивач отримував дохід (грошове забезпечення) і за допомогою спільних знайомих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 передавав відповідачці гроші кошти автобусами через водіїв або переказами на картку.

У такий спосіб відповідачка отримала від ОСОБА_11 у листопаді 2019 р. 150 Євро, від ОСОБА_12 у березні 2020 р. - 100 Євро, у вересні 2020 р. - 110 Євро, у грудні 2020 р. - 140 Євро, у вересні 2021 р. - 130 Євро, у листопаді 2021 р. - 66 Евро, у квітні 2022 р. 2000,00 грн., на банківську карту матері.

Позивач у 2022 р. знову був призваний на військову службу і 31.08.2022 р. загинув у селі Сухий Ставок Бериславського району Херсонської області.

Таким чином сторони на протязі 2014 - 2022 р.р. зберігали сім`ю, мали спільні інтереси, взаємні права та обов`язки, постійно спілкуватися між собою. Позивач спілкувався і з відповідачкою, і з сином ОСОБА_5 .

Крім того, відповідач вважає, що заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09.06.2021 р. є незаконним та необґрунтованим, в основу заочного рішення суд поклав твердження позивача з його позову, які жодним доказом не підтверджені.

При прийнятті заочного рішення були порушені правила територіальної підсудності, так як жодна із сторін спору у м. Донецьк не проживали, відповідач з 2014 р., позивач з 2016 р. Це було зроблено позивачем навмисно, щоб швидше отримати заочне рішення без участі відповідача, без з`ясування обставин справи і без захисту прав неповнолітнього сина. У зв`язку з зазначеним відповідач просила суд скасувати заочне рішення та переглянути його.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_13 адвокат Бойко Д.О. не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути заяву про перегляд заочного рішення за відсутності відповідача та її представника, заяву просив задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не викликався, так як відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши подану заяву та додані до неї документи, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебували у шлюбі з 15.10.2010 року, шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис 812 (арк.с.6).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (арк.с.7).

29 березня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що сімейне життя між сторонами не склалось, сторін нічого не пов`язує, сторони не ведуть спільне господарство. Сторони проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Причино розірвання шлюбу є те, що кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони є різними за характером людьми. Збереження сім`ї не можливо і суперечить інтересам сторін (арк.с.2-3).

Суд розглянув справу за відсутності відповідачки та 09 червня 2021 року ухвалив заочне рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 до ОСОБА_1 . Відомості про вручення ОСОБА_1 судової повістки, матеріали справи не містять.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 помер у віці 43 років, складено відповідний актовий запис № 212 (арк.с.59).

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та(або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто заочне рішення підлягає скасуванню за наявності одночасно двох умов: 1) якщо судом буде встановлено, що відповідач, тобто заявник, не з`явився у судове засідання та(або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; 2) докази, на які посилається відповідач (заявник у цьому провадженні) мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, відповідно до зазначеної норми, для скасування заочного рішення належить встановити як поважність причин неявки в судове засідання відповідача, так і те, що наявні докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В даній справі питання про перегляд заочного рішення порушено відповідачем після смерті позивача ОСОБА_2 .

Спір між сторонами виник з приводу особистих немайнових відносин, які не допускають правонаступництва і відновлення реєстрації шлюбу без наміру й можливості відновлення сімейних відносин не ґрунтується на нормах СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання про перегляд заочного рішення Красноармійського районного суду Донецької області від 09.06.2021 року, суд враховує принцип правової визначеності, який застосовується Європейським судом з прав людини при вирішенні звернень відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та підлягає застосуванню судами України відповідно до статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, зокрема, право на справедливий судовий розгляд. При цьому ключовим принципами, які мають скеровувати тлумачення статті 6 Конвенції, є верховенство права, правова певність і належне відправлення правосуддя.

Принцип правової певності є одним з основних аспектів верховенства права вимагає, серед іншого, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

У його основі лежить відоме з римського права положення вирішена справа, відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, як вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншим словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Європейський суд з прав людини у справі «Христов проти України» (рішення від 19 лютого 2009 року, заява № 24465/04) наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії»). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Водночас скасування рішення суду, яке вже частково виконано, може (поряд з іншими обставинами) свідчити про зведення принципу res judicata нанівець (пункт 35 Рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року у справі «Трегубенко проти України» (заява № 61333/00)).

Враховуючи наведене і прецеденти Європейського суду з прав людини, перегляд заочного рішення та його скасування після смерті сторони у спорі, де неможливе правонаступництво, без наміру відновлення сімейних відносин в силу смерті однієї із сторін є правомірним випадком обмеження права на доступ до суду. Більше того, встановлення в судовій практиці зворотного принципу призведе до порушення принципу верховенства права через викривлення таких його складників, як правова визначеність правовідносин і res judicata.

Такі висновки викладені у постанові Верховного суду від 14 лютого 2022 року у справі 2-4744/11.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, при наявності рішення суду про розірвання шлюбу, навіть і ухваленого з певними процесуальними порушеннями, як неналежне повідомлення відповідача, але яке було чинним до смерті позивача, скасування заочного рішення призведе до порушення принципу правової визначеності.

Дотримання вимог процесуальної форми (у тому числі й щодо належного повідомлення учасників справи про час та місце судового розгляду) є важливою гарантією їх прав та передумовою ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Разом із тим, надмірний процесуальний формалізм, який не враховує вимог справедливості, добросовісності й розумності, може спотворити завдання цивільного судочинства, спричинивши прийняття явно несправедливого рішення.

Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушення» статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»),

Крім того загальною для усіх суб`єктів права є вимога добросовісності, у тому числі - для сімейних правовідносин.

Ця вимога закріплена у ст.ст.3, 13 ЦК України.

Відповідно до ст. 3 ЦК України дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто такі дії мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до ч.2,3 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоді довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Порушення ж учасником правовідносин вимог добросовісності під час здійснення своїх суб`єктивних прав має наслідком відмову у їх захисті та сприянні у їх реалізації.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Верховний суд у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 2-4744/11 сформулював висновок відповідно до якого задоволення заяви про перегляд заочного рішення та його скасування, закриття провадження у справі через значний проміжок часу й після смерті сторони у спорі, де неможливе правонаступництво, без наміру відновлення сімейних відносин в силу смерті однієї із сторін, не може вважатися виправданим при обставинах, що істотно змінились з часу ухвалення відповідного рішення (одруження позивача з іншої жінкою, народження дитини в іншому шлюбі та смерть позивача).

Задоволення заяви про перегляд заочного рішення та його скасування, з подальшим закриттям провадження у справі через значний проміжок часу й після смерті сторони у спорі, де неможливе правонаступництво, без наміру відновлення сімейних відносин в силу смерті однієї із сторін, при обставинах, що істотно змінились з часу ухвалення відповідного рішення (одруження позивача з іншою жінкою, народження дитини в іншому шлюбі та смерть позивача) не відповідатиме вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та принципу юридичної визначеності.

Не повідомлення про дату судового засідання у даному випадку не можуть бути підставою для скасування такого заочного рішення та закриття провадження у справі у зв`язку зі смертю сторони у спорі про розірвання шлюбу.

За умови, що сторона знає про смерть іншої сторони у справі, де правонаступництво є неможливим, як і відновлення сімейних відносин, поведінка сторони, яка заявила після спливу значного проміжку часу про перегляд заочного рішення з формальних підстав, є зловживанням процесуальними правами.

Таким чином, суд доходить висновку, що заява представника відповідача адвоката Бойко Д.О., подана в інтересах відповідача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, так як у даному спорі не можливо правонаступництво, позивач помер, відновлення сімейних відносин між сторонами, в силу смерті позивача ОСОБА_2 є не можливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.286-288 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бойка Дмитра Олександровича про перегляд заочного рішення, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ю. Мащук