У Х В А Л А

"13" березня 2023 р. Справа153/159/23

Провадження2/153/38/23-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Швеця Р.В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л.В.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Самара В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ямпільського районного суду Вінницької області перебуває вказана вище цивільна справа.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заявив клопотання про надання строку на примирення строком на 6 місяців, оскільки позивач та відповідач прожили разом протягом тривалого час і відповідач бажає налагодити відносини та зберегти сім`ю.

Представник відповідача - ОСОБА_3 підтримав клопотання відповідача та просив його задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 категорично заперечувала проти надання строку для примирення, вважає примирення неможливим, оскільки на даний час вона проживає з іншим чоловіком і миритися із відповідачам не бажає.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зазначено, що тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18, надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком.

Наявність наміру для примирення лише в одного подружжя без згоди на це іншого подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення.

Відповідачем не наведено суду обґрунтованих доводів щодо вжиття ним будь-яких заходів щодо примирення з позивачем, в обгрунтування заявленого клопотання відповідачем не наведено переконливих обставин, які зумовлюють потребу у наданні йому строку для примирення з позивачем.

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а також позицію позивача, яка не має бажання збереження сім`ї, категорично заперечує щодо надання строку сторонам для примирення, суд проходить до висновку про відсутність підстав, які б свідчили про доцільність надання сторонам строку для примирення подружжя, та відповідно зупинення провадження у справі, у зв`язку з чим, клопотання відповідача про надання строку на примирення є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання сторонам строку на примирення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Швець