Ухвала

24 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 331/2792/18

провадження № 61-1906ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду

м. Запоріжжя від 04 липня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Рябошапка Ірини Петрівни, Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна, ОСОБА_4 , про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргу, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження. Зазначає, що не мала змоги подати касаційну скаргу у передбачений законом строк через те, що отримала копію оскаржуваної постанови вперше 05 січня 2023 року, докази отримання нею постанови містяться в матеріалах справи.

Запорізьким апеляційним судом прийнято постанову 22 грудня 2022 року, повний текст складено 26 грудня 2022 року, тому останнім днем строку на касаційне оскарження є 25 січня 2023 року.

Верховний Суд не має доступу до матеріалів справи № 331/2792/18 під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження, а ОСОБА_1 не надано доказів, що підтверджують отримання вперше копії оскаржуваної постанови 06 лютого 2023 року.

За таких обставин, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо поважності причин пропуску заявником строку на касаційне оскарження з наведених підстав.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Отже, ОСОБА_1 необхідно надати докази на підтвердження обставин, що перешкоджали подати їй касаційну скаргу до 25 січня 2023 року (конверт, в якому надсилалася копія постанови Запорізького апеляційного суду від 22 грудня 2022 року із ідентифікатором міжнародного поштового відправлення Акціонерного товариства «Укрпошта», довідка суду, у якій зазначено інформацію щодо отримання вперше чи не отримання ОСОБА_1 та/або її представником копії повного тексту оскарженої постанови тощо).

Крім того, rасаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята Верховним Судом до розгляду, оскільки не у повній мірі відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Підставою, на якій подається касаційна скарга, скаржник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, у випадку якщо скаржником вмотивовано обґрунтовано необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

Тлумачення норм ЦПК України дозволяє зробити висновок, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України, має бути в касаційній скарзі мотивовано обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення.

Аналіз касаційної скарги свідчить, що у ній відсутнє вмотивоване обґрунтування необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду. Сама по собі вказівка на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах не свідчить про обґрунтування особи, яка подала касаційну скаргу, підстав касаційного оскарження та не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

Окрім того, як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України. Зазначає, що суд першої та апеляційної інстанції в оскаржених судових рішеннях порушив норми процесуального права.

З огляду на викладене, посилання скаржника на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України) не є самостійною підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки заявлена у касаційній скарзі підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 2 частини другої статті 389 цього Кодексу, не визнана обґрунтованою.

Ураховуючи наведене, заявникові необхідно подати до Верховного Суду підписану касаційну скаргу у новій редакції, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, додати до неї копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникові строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 260, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 грудня 2022 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, настануть наслідки, передбачені статтями 393, 394 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков