КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №753/8115/21
номер провадження №22-ц/824/458/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних прав:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Рагушиній І.В.

за участю:

представника скаржника - адвоката Морозова О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Бабаян Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф.,

у цивільній справі №753/8115/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю.

В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що з 24 липня 2010 року ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , у якому, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 . З березня 2018 року шлюбні стосунки почали погіршуватись, в сім`ї почали виникати постійні скандали, конфлікти та непорозуміння. Відповідач не дає кошти на утримання сім`ї, сторони припинені шлюбні відносини, оскільки проживають за різними адресами та не ведуть спільного господарства. При цьому, дитина постійно перебуває в стані стресу, відвідує логопеда, лікар стверджує, що проблеми у сина з розвитком мовлення можуть бути пов`язанні саме через сімейні проблеми. Зазначаючи, що забезпечена житлом, має постійну роботу, що дозволяє багато часу приділяти синові, має стабільну заробітну плату та дохід від надання земельної ділянки в оренду. Через ситуацію, яка склалася у родині, між сторонами виник спір щодо місця проживання дитини, що стало причиною звернення ОСОБА_1 до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27 серпня 2022 року за клопотанням ОСОБА_1 роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа-Служба у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, та виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 06 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просив рішення скасувати та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказуючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд дійшов помилкового висновку про визначення місце проживання дитини разом з матір`ю з огляду на наступне.

3 початком повномасштабного вторгнення російської федерації, ОСОБА_1 залишила дитину з матір`ю та поїхала до Польщі, не повідомивши про це саму дитину. Оскільки, скаржник є батьком, тобто законним опікуном дитини він забрав дитину у матері ОСОБА_1 . Після того, як дитина стала проживати зі скаржником він не перешкоджав спілкуванню дитини з матір`ю, а навпаки наполягав на цьому. Натомість ОСОБА_1 жодного разу не зателефонувала скаржнику для забезпечення зв`язку із дитиною. Після повернення до України ОСОБА_1 вдерлася до помешкання скаржника вчинила на очах власної дитини нічим не вмотивовану сварку та завдала ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, з приводу яких порушено кримінальну справу та триває слідство. Відтак, скаржник вважав за необхідне заслухати думку дитини з приводу місця проживання, оскільки з моменту складення висновку органу опіки пройшло понад два роки, розпочалася та триває повномасштабна війна, на даний час дитина проживає разом зі скаржником.

30 грудня 2022 року від позивача на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що остання не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначала, що відповідач жодного разу не був присутнім у засіданням під час розгляду справи судом першої інстанції, відзиву на позов та зустрічну позовну заяву не подавав, бажання аби дитина проживала з ним, не заявляв, водночас заперечував проти проживання дитини з позивачем з метою уникнення матеріального утримання сина. Посилання скаржника на те, що він ніколи не перешкоджав дитині спілкуватися з матір`ю, а також, що поведінка позивача є несумісною із належним виконанням материнських обов`язків, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Посилання скаржника на те, що позивач в його помешканні на очах сина вчинила нічим не вмотивовану сварку та завдала йому тілесні ушкодження є перекручуванням дійсних обставин справи.

Учасники справи про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні скаржник та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Позивач та її представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

До початку розгляду справи представник третьої особи подав клопотання щодо можливого розгляду справи за відсутність останнього.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24 липня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб , у якому, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 (а.с. 4,5).

Згідно довідки Софіївсько-Борщагівського НВК «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про отримані доходи, ОСОБА_1 працює у вищевказаному навчальному закладі з 26 січня 2021 року на посаді асистента вчителя з посадовим окладом 5 786 грн. (а.с. 09).

Дитина ОСОБА_3 є учнем 1-Г класу Софіївсько-Борщагівського НВК «Спеціалізована школа I - ІІІ ступенів - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, що підтверджується висновком щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 54).

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на наступне майно: квартиру АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,93 га з кадастровим номером :01:001:1078 за адресою: Тернопільська область, Борщагівський район, сільська рада Кудринецька; житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с. 12-14).

Згідно висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № 6/16 від 25 січня 2022 року, наданого Службою у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, на підставі рішення виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 21 січня 2022 року, орган опіки та піклування на теперішній час вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 (а.с. 54).

Так, положеннями частини 3 статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини першої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Частиною 1 статті 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно частин 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно частин першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин 5, 6 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вона забезпечена житлом, має постійну роботу, що дозволяє багато часу приділяти синові, має стабільну заробітну плату та дохід від надання земельної ділянки в оренду, а також на наявність конфлікту між сторонами, просила визначити місце проживання сина із нею.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, надавши належну оцінку усім обставинам справи, а саме, що позивач забезпечена житлом, має постійну роботу та стабільну заробітну плату, отримує дохід у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою, що належить їй на праві власності, працює у закладі, у якому навчається син сторін, який, в свою чергу, потребує постійного догляду, піклування та турботи, у зв`язку з фізіологічними особливостями дитини, враховуючи висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, наявність конфліктної ситуації, яка виникла між батьками дитини, а також обставини, за яких дитина почала проживати з відповідачем, виходячи із найкращих інтересів дитини, обґрунтовано визначив місце проживання останньої разом з матір`ю.

Колегія суддів зазначає, що батько дитини, який безумовно відіграє важливу роль у її житті, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан

її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати.

Крім того, в разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Посилання скаржника на те, що позивач залишила дитину з матір`ю та поїхала до Польщі, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, зважаючи на ту обставину, що остання поїхала до Польщі з метою заробітку строком на 2 місяці, при цьому, дитина залишилася на вказаний час проживати з бабусею у звичному для себе місці та з рідними людьми.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_1 жодного разу не зателефонувала скаржнику для забезпечення зв`язку із дитиною, не свідчить про здійснення нею перешкод у спілкуванні з дитиною та не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Посилання скаржника на те, що після повернення до України ОСОБА_1 вдерлася до помешкання скаржника вчинила на очах власної дитини нічим не вмотивовану сварку та завдала ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що одним із конституційних прав особи є презумпція невинуватості, при цьому, будь-якого судового рішення, яким встановлено вину у вчиненні ОСОБА_1 зазначених дій, матеріали справи не містять.

Посилання скаржника на необхідність заслухати думку дитини з приводу місця проживання, оскільки з моменту складення висновку органу опіки пройшло понад два роки, колегія суддів відхиляє, оскільки вказаний висновок складено 25 січня 2022 року, тобто вже під час перебування даної справи на розгляді у суду першої інстанції. Крім того, на час перегляду справи в суді апеляційної інстанції дитині ще не виповнилося десять років.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та ухвалив законне та обґрунтоване рішення. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено. Відтак, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 жовтня 2022 року залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 березня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді