23.02.2023 Єдиний унікальний номер 205/365/22
Провадження № 2/205/445/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 серпня 2021 року в м. Дніпрі по вул. Гвардійській, 29, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Merсedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , відволікся від керування та вчинив зіткнення з транспортним засобом «Suzuki Vitara», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку руху, а в салоні вказаного автомобіля знаходився він в якості пасажира, та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він та ОСОБА_3 зазнали матеріальної шкоди. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2021 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність на транспортний засіб «Mercedes-Benz» була забезпечена ПрАТ «СГ «ТАС» згідно страхового полісу №203216696. У зазначеній постанові Ленінського районного суду м. Дніпропетровська його не зазначено потерпілим, але матеріалами справи №205/7627/21, в тому числі протоколом серії ААБ №019221 від 17 серпня 2021 року підтверджується його участь у дорожньо-транспортній пригоді в якості потерпілого, внаслідок якої він зазнав ушкоджень здоров`я: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, перелом коронки 22, 21, 11, 12 зубів, забійно-рвана рана нижньої губи, забій шийного відділу хребта, та змушений був понести витрати на лікування на загальну суму 10 449 грн. Посилається на ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зазначив, що страховиком має бути також відшкодована моральна шкода у розмірі 5% від 10 449 грн., що становить 522,45 грн. Крім того, зазначив також про те, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди він зазнав моральної шкоди (емоційний стрес, дискомфорт, схвильованість) через фізичні ушкодження і відновлення свого здоров`я через лікування наслідків події, яку він оцінює в 25 000 грн., та вважає, що саме такий розмір моральної шкоди підлягає стягненню з ОСОБА_2 , оскільки є обґрунтованим і справедливим. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цією позовною заявою, в якій просив стягнути на його користь з ПрАТ «СГ «ТАС» матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 10 449 грн. та моральну шкоду у розмірі п`яти відсотків від страхової виплати за шкоду заподіяну його здоров`ю у розмірі 522,45 грн., а також стягнути з ОСОБА_2 на його користь франшизу та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 25 000 грн.

19 січня 2022 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2022 року задоволено клопотання позивача та витребувано у ГУНП в Дніпропетровській області засвідчені належним чином відомості про участь ОСОБА_1 у якості потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 13 серпня 2021 року, у ПрАТ «СГ «ТАС» засвідчені належним чином копії усіх матеріалів страхової справи за фактом вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

04 листопада 2022 року представником відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» було подано до суду заяву про долучення до справи доказів, витребуваних ухвалою від 19 січня 2022 року, а також повідомлено, що страхувальник ОСОБА_4 та водій ОСОБА_5 із заявами до відповідача не звертались, а позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до ПрАТ «СГ «ТАС» із документами для отримання відшкодування. Його заяву було розглянуто та направлено 21 грудня 2021 року лист щодо отримання роз`яснень та необхідних документів, але відповіді не було отримано, тому вважає, що ПрАТ «СГ «ТАС» не має правових підстав для виплати позивачу страхового відшкодування.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2022 року задоволено клопотання позивача про витребування у ГУНП в Дніпропетровській області належним чином завірені копії матеріалів справи про кримінальне чи адміністративне правопорушення, та будь-яких інших документів, що містять відомості про участь ОСОБА_1 в дорожньо-транспортній пригоді в якості потерпілого, яка сталася 13 серпня 2021 року.

26 січня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання позивача про витребування з архіву Ленінського районного суду м. Дніпропетровська матеріали адміністративної справи №205/7627/21 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а також просив його клопотання про виклик свідка залишити без розгляду.

Представник відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» у судове засідання не з`явився, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, однак про причини неявки суд не повідомив та не надав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі, лише надав заяву з поясненнями і долучив копії витребуваних судом документів до матеріалів справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча на підставі ст. ст. 128, 130 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення повістки (а. с. 38), однак заперечень суду не надав, а також про причини неявки суд не повідомив та не надав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 13 серпня 2021 року о 19 годині 40 хвилин в м. Дніпрі по вул. Гвардійській, 29, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , відволікся від керування та вчинив зіткнення з транспортним засобом «Suzuki Vitara», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку руху, в результаті транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тілесні ушкодження отримав водій ОСОБА_2 та пасажир ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом серії ААБ №019221 від 17 серпня 2021 року (а. с. 74).

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (а. с. 11).

Також судом встановлено, що станом на 13 серпня 2021 року, тобто, станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Merсedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР 203216696, а страхувальником зазначено ОСОБА_4 , із зазначенням страхової суми на одного потерпілого за шкоду життю і здоров`ю у розмірі 260 000 грн., і за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130 000 грн., а також франшизи у розмірі 2 500 грн. (а. с. 73).

В матеріалах справи наявне повідомлення Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаментом патрульної поліції №3994/41/09/01-2022 від 27 квітня 2022 року про те, що ОСОБА_1 дійсно був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 13 серпня 2021 року між транспортним засобом «Merсedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортним засобом «Suzuki Vitara», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , в результаті якої ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, що було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення Серії ААБ №019221 від 17 серпня 2021 року та він дійсно являється потерпілим за матеріалами дорожньо-транспортної пригоди від 13 серпня 2021 року (а. с. 43).

Матеріалами справи також підтверджено, що згідно виписки КЗ «МКЛ №16» №5369 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , він знаходився у стаціонарі з 14 серпня 2021 року по 19 серпня 2021 року з діагнозом: струс головного мозку, перелом коронки 22, 21, 11, 12 зубів, забійно-рвана рана нижньої губи, забій шийного відділу хребта, із зазначенням анамнезу захворювання: травма автодорожня, знаходився в автомобілі під час дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 16).

Відповідно до наявних в матеріалах справи актів виконаних медичних послуг КНП «СП №1» ДМР ОСОБА_1 було надано медичні послуги згідно наряду №902 від 30 серпня 2021 року на загальну суму 1006 грн., згідно наряду №903 від 30 серпня 2021 року - 6 688 грн., а також згідно актів виконаних робіт КНП «СП №1» ДМР №82 від 13 вересня 2021 року на загальну суму 2 355 грн. та №86 від 29 вересня 2021 року - 400 грн., а загалом сума вартості наданих ОСОБА_1 медичних послуг складає 10 449 грн. (а. с. 12-15).

Крім того, в матеріалах справи наявна заява про виплату страхового відшкодування, яка була направлена ОСОБА_1 , та отримана і зареєстрована ПрАТ «СГ «ТАС» 06 грудня 2021 року за №99121. Зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 просив страхову компанію здійснити страхове відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 10 449 грн. та моральної шкоди в порядку ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі 5% від страхової виплати в розмірі 522,45 грн. (а. с. 70 - 71).

Представником ПрАТ «СГ «ТАС» також до матеріалів справи було долучено лист № 2011 від 21 грудня 2021 року, яким ПрАТ «СГ «ТАС» було повідомлено ОСОБА_1 щодо розгляду його заяви, та зазначено про необхідність надання оригіналів або належним чином завірених копій медичної документації з переліком призначених лікарських засобів для лікування наслідків дорожньо-транспортної пригоди, а також посилання про призупинення розгляду справи через відсутність документального підтвердження про завершення кримінального провадження та набрання рішенням законної сили (а. с.68).

Також матеріалами справи підтверджено, що згідно відповіді ГУНП в Дніпропетровській області №43/2-3833365/22 від 21 лютого 2023 року матеріали ДТП, яке мало місце 13 серпня 2021 року у м. Дніпрі за участю автомобіля «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобіля «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_1 , оформлено слідчим відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, та на підставі того, що тілесні ушкодження отримані постраждалим не можливо вважати такими, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості і тяжких до проходження останнім судово-медичної експертизи, у зв`язку з чим в діях водія не вбачається ознак злочину, передбаченого ст. 286 КК України, підстав для внесення в ЄРДР немає, а тому подію внесено до Єдиного обліку з кодуванням «ДТП без постраждалих» з подальшим направленням до відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП для розгляду згідно КУпАП.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у справі №554/858/19 від 01 липня 2020 року.

Згідно із ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у справі №280/1222/17 від 22 квітня 2020 року.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №345/3335/17, від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19, від 26 квітня 2022 року у справі №184/1461/20-ц.

У статті 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення.

Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Наприклад, завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини.

Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.

Згідно з п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень позивач ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗ «МКЛ №16» з 14 серпня 2021 року по 19 серпня 2021 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою із медичної картки стаціонарного хворого.

Крім того, у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_1 поніс витрати на лікування та усунення наслідків дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 10 449 грн., що підтверджується актами виконаних медичних послуг, а також актами виконаних робіт КНП «СП №1» ДМР.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно із п. 24.1 ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно з вимогами п. 36.1. ст. 36 Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Пунктом 37.1.4 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Як було встановлено судом під час розгляду справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу «Merсedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» за полісом №ЕР203216696.

Крім того, постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 13 серпня 2021 року, та внаслідок якої ОСОБА_1 було спричинено тілесні ушкодження.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом також встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася 13 серпня 2021 року, а з заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся у грудні 2021 року, тобто з урахуванням встановленого законом строку, що не оспорюється ПрАТ «СГ «ТАС».

При цьому, зі змісту наявної в матеріалах справи відповіді ПрАТ «СГ ТАС» від 21 грудня 2021 року судом також було встановлено, що страховою компанією було призупинено розгляд справи щодо страхового відшкодування позивачу через відсутність документального підтвердження про завершення кримінального провадження та набрання рішенням законної сили, разом з посиланням на п. 36.2. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15 зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі №242/1930/21, від 21 квітня 2022 року у справі №447/2222/20, від 05 жовтня 2022 року у справі №280/4598/21.

Враховуючи вищевикладене, прийняте ПрАТ «СГ ТАС» рішення про призупинення розгляду справи щодо отримання позивачем страхового відшкодування з підстав відсутності документального підтвердження завершення кримінального провадження та відсутності у них інформації про набрання рішенням у такій справі законної сили є необґрунтованими, а тому позовна вимога про стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» матеріальної шкоди в розмірі 10 449 грн. підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 26-1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 звертала увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону. Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV.

Таким чином, на страховика покладено обов`язок відшкодувати завдану страхувальником моральну шкоду у розмірі, який прив`язаний (5%) до суми страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (розміру підтвердженої майнової суми).

Оскільки з ПрАТ «СГ «ТАС» підлягає стягненню сума витрат на лікування у розмірі 10 449 грн., то розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з ПрАТ «СГ «ТАС» у розмірі 5 % цієї страхової виплати складає - 522,45 грн.

Пунктом 36.6. статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до п. 12.2. ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Враховуючи, що судом задоволено позовну вимогу в частині стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» матеріальної шкоди завданої ОСОБА_1 , як потерпілому, що зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, та зважаючи, що франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовної вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 суми франшизи в розмірі 2 500 грн. на користь позивача.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Як визначено ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Під час розгляду справи судом було встановлено факт вини ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 13 серпня 2021 року, та внаслідок якої ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України підлягає відшкодуванню моральна шкода при фізичному болю та стражданнях, яких зазнала фізичній особі в зв`язку з пошкодженням його здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При цьому суд враховує, що сам по собі факт дорожньо-транспортної пригоди є стресовою ситуацією і тягне моральні страждання. Крім того, ОСОБА_1 зазнав моральних страждань внаслідок отримання тілесних ушкоджень та усунення їх наслідків, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами, необхідністю відстоювати свої права, а також нести додаткові витрати на відновлення порушеного права, а тому позивач ОСОБА_1 має право на відшкодування завданої моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що виникла через протиправні дії відповідача ОСОБА_2 , і суд вважає, що відшкодування моральної шкоди необхідно визначити у розмірі 5 000 грн., яка відповідає вимогам розумності і справедливості, а тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», його позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому з ПрАТ «СК «ТАС» та ОСОБА_2 на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. з ПрАТ «СК «ТАС», а також судовий збір у розмірі 180,44 грн. (5 000 грн. х 992,40 грн. : 27 500 грн.) із ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 3, 11, 15-16, 22-23, 999, 1166-1167, 1187 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 10 449 грн., та моральної шкоди у розмірі 522,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () на користь Держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області) на користь Держави судовий збір у розмірі 180,44 грн.

Іншу частину судового збору компенсувати за рахунок Держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», , місцезнаходження: 03062, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 65.

Суддя: Т.П. Терещенко