Дата документу 22.02.2023Справа № 554/1326/23
Провадження № 2-о/554/181/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року місто Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі

головуючого судді Черняєвої Т.М.,

за участі секретаря Янушкевіч А.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданніу порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису та просила видати обмежувальний припис строком на шість місяців чоловікові ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог вказала, що вона проживає у одному будинку із своїм колишнім чоловіком ОСОБА_2 , який періодично застосовує до неї фізичне насильство. Останній постійно провокує конфліктні ситуації, створює атмосферу постійної психологічної напруги, безпідставно чіпляється до заявниці та її сина, ображає та б?є її, нецензурно висловлюється на її адресу та погрожує.

Заявниця неодноразово зверталася до Полтавського відділу поліції, працівниками якого видавалися тимчасові заборонні приписи, але жодного позитивного результату це не дало, тому вимушена була звернутися до суду з метою видачі обмежувального припису ОСОБА_2 . На строк 6 місяців із заборонами щодо: перебування у місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , зобов?язавши кривдника покинути спільне місце проживання із потерпілою; наближення ближче, ніж на 100 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 та переслідування її; особисто, або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її у будь-який спосіб, спілкуватися із нею; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб; обмеження спілкування із постраждалою ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 16.02.2023 року було відкрито провадження у даній справі.

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з?явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала та просила задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з?явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду, не повідомив про причину неявки.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Судом установлено, що заявниця ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом із своїм колишнім чоловіком ОСОБА_2 та сином.

Заявниця ОСОБА_1 зазнає систематичного фізичного та психологічного насильства від ОСОБА_2 , та неодноразово у зв?язку з цим зверталася до поліції:

- 05.09.2022 року інспектором СПДН ВП Полтавського РУП старшим лейтенантом поліції Крючковим В.В. винесено терміновий заборонний припис ОСОБА_2 стосовно постраждалої ОСОБА_1 у зв?язку з вчиненням психологічного насильства шляхом висловлювання словесних образ;

- 06.02.2023 року інспектором СПДН ВП Полтавського РУП старшим лейтенантом поліції Крючковим В.В. винесено терміновий заборонний припис ОСОБА_2 стосовно постраждалої ОСОБА_1 у зв?язку з вчиненням психологічного насильства шляхом висловлювання словесних образ та погроз насильством.

Внаслідок дій ОСОБА_2 , 06.02.2023 року ОСОБА_1 вимушена була звертатися до КП Полтавський обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради.

Заявницею додано до заяви звукозапис на електронному носії, який не може бути прийнято, оскільки судом неможливо встановити його достовірність.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Як наголошено у пунктах 3, 6, 7, 8 ч. 1ст. 1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У відповідності до правової позиції постанови Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) зазначено наступне. У п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є визначення поняття «домашнє насильство». До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1ст. 24 цього Закону).

Верховний Суд, враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону, дійшов висновку про те, що вимоги заявника про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав щодо заборони кривднику перебувати у квартирі - місці проживання заявника, заборони кривднику наближатися на визначену відстань до 2 км до цього місця проживання підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.411 ЦПК України правові позиції Верховного Суду є обов`язковими для суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраниму справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наданих суду письмових матеріалів, між колишнім подружжям наявний конфлікт та вкрай напружені стосунки.

Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявницею питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 ЄКПЛ, а також права на життя згідно ст. 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно ст. 8 ЄКПЛ.

Суд вважає, що вжиті заявницею розумні заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи ОСОБА_2 , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суд вважає достатнім вжити заходи тимчасово обмеження прав ОСОБА_2 строком на 6 місяців та покладення заборон щодо перебування (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , зобов?язавши кривдника покинути спільне місце проживання із потерпілою; наближення ближче, ніж на 100 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 та переслідування її; особисто, або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її у будь-який спосіб, спілкуватися із нею; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб; обмеження спілкування із постраждалою ОСОБА_1 .

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,211,259,263-265,268,350-1 350-8 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис ОСОБА_2 на строк шість місяців із заборонами щодо:

- перебування у місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , зобов?язавши ОСОБА_2 покинути спільне місце проживання із потерпілою;

- наближення ближче, наж на 100 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближення ближче, ніж на 100 м. До місця перебування ОСОБА_1 та переслідування її;

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її;

- у будь-який спосіб спілкуватися із ОСОБА_1 (особисто, шляхом ведення листування, телефонних розмов, контактування через інші засоби зв?язку, спілкування через третіх осіб).

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з ухвалення рішення повідомити Полтавський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Полтавській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Октябрської районної у місті Полтаві ради.

Рішення суду про видачу обмежувального припису відповідно до ч.4 ст. 350-6 ЦПК України підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.М.Черняєва