Справа № 932/1611/23
Провадження № 2/932/474/23
у х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол Віталія Олексійовича, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про скасування розпорядження та надання дозволу на примусову реалізацію арештованого майна, -

В С Т А Н О В И В:

15.02.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол Віталія Олексійовича, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про скасування розпорядження та надання дозволу на примусову реалізацію арештованого майна.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2023 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї копіями документів, суд вважає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 42 постанови від 01 березня 2013 року N 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" роз`яснив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі N 638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 09 вересня 2020 року у справі N 910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі N 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у ч. 3 ст. 30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

Частиною 1 ст. 378 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Відповідно до ч.3 цієї статті, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 просить визнати незаконним та скасувати Розпорядження голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 08.11.2022 року № 260-р «Про відмову у наданні дозволу на реалізацію частки квартири АДРЕСА_1 »; надати приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол В.О. дозвіл на реалізацію нерухомого майна боржника за виконавчим провадженням № 59577046 ОСОБА_2 , а саме частки квартири АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог позивач у позові посилається, зокрема, на те, що відмова органу опіки та піклування, викладена у вигляді Розпорядження голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 08.11.2022 року № 260-р, у наданні згоди на примусову реалізацію частки квартири АДРЕСА_1 є незаконною, в наслідок цієї відмови приватному виконавцю Біловол В.О. було відмовлено в примусовій реалізації вищезазначеного нерухомого майна боржника ОСОБА_2 з посиланням на відсутність згоди батьків дітей на реалізацію житла та порушення житлових/майнових прав дітей, чим порушені його права стягувача за виконавчим провадженням, для поновлення яких необхідно надати приватному виконавцю Біловол В.О. дозвіл на реалізацію вищевказаного нерухомого майна боржника за виконавчим провадженням № 59577046.

. Таким чином, із даного позову вбачається наявність спору, який стосується саме нерухомого майна - частки квартири АДРЕСА_1 , що розташовано у Чечеловському районі м. Дніпра, на який розповсюджується юрисдикція Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, та яке, за твердженням позивача, підлягає реалізації в межах виконавчого провадження № 59577046.

Отже, дана справа не підсудна Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська, тому, зважаючи на положення наведеного чинного законодавства, а зокрема ч.1 ст.378 ЦПК України, суд вважає за необхідне передати дану цивільну справу для розгляду за підсудністю до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за місцем розташування вищевказаного нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30-32, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол Віталія Олексійовича, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про скасування розпорядження та надання дозволу на примусову реалізацію арештованого майна, - передати на розгляд до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Суддя Т.О. Кудрявцева