У Х В А Л А

Єдиний унікальний номер справи 376/2936/17
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/5375/2023
Головуючий у суді першої інстанції С. І. Віговський
Суддя -доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
24 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянув клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно за набувальною давністю за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Король Інною Олександрівною , на рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року

у с т а н о в и в:

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року задоволено позов.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , як особа яка не брала участі у справі, подав через свого представника Король І. О. апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду, який просить поновити посилаючись на те, що такий строк було пропущено ним, оскільки він не брав участі у цій справі, а у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог його було залучено ухвалою суду від 07.09.2022. Про оскаржуване судове рішення ОСОБА_1 стало відомо 14.12.2022, після ознайомлення із матеріалами справи його представником Король І. О . У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення апелянт вказав, що апеляційна скарга на рішення суду від 11.12.2017 подана з урахуванням вимог статті 354 ЦПК України (в чинній редакції), а не з урахуванням вимог ст. 294 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) з посиланням на постанову Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №361/161/13.

Суд, розглянув клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року, та дійшов таких висновків.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з пунктом 13 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У пункті 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, судові рішення, що ухвалені до 15 грудня 2017 року, тобто до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, проте розгляд таких скарг здійснюється за правилами, встановленими ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_2 , який діяв в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , Сквирським районним судом Київської області 11 грудня 2017 року ухвалено рішення, тобто до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (набрав чинності 15 грудня 2017 року).

Таким чином рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року, ухвалене у цій справі підлягає оскарженню в апеляційному порядку у строки, передбачені положеннями ЦПК України у редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року, а апеляційна скарга ОСОБА_1 , як особи яка не брала участі у справі підлягає розгляду за правилами, встановленими ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

Відтак, не можуть бути прийняті посилання заявника на те, що рішення суду від 11.12.2017 у цій справі підлягає оскарженню у строки, визначені статтею 354 ЦПК України (у редакції після 15.12.2017). Також не можуть бути прийняті посилання заявника на постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18), оскільки висновки вказаної постанови стосуються пропуску річного строку на апеляційне оскарження після складення повного тексту судового рішення крім випадків, визначених частиною другою статті 358 ЦПК України (2017 року), проте такий строк не був встановлений у ЦПК України (2004 року).

Згідно частини першої статті 292 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення суду), сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до приписів статті 294 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення суду), апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як вбачається із матеріалів справи представник ОСОБА_1 - адвокат Король І. О. ознайомилася із матеріалами вказаної цивільної справи 14 грудня 2022 року та дізналася про рішення, ухвалене судом 11.12.2017, яке вона мала можливість отримати у суді. Таким чином саме з 14.12.2022 у ОСОБА_1 почався строк на апеляційне оскарження рішення суду від 11.12.2017.

З огляду на наведене, останнім днем строку для подання апеляційної скарги на рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року у цій справі є 26 грудня 2022 року.

Разом із тим апеляційну скаргу представником ОСОБА_1 - адвокатом Король І. О. подано до апеляційного суду 13 січня 2023 року.

Отже ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження, визначений законом.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини другої статті 354 ЦПК України (у редакції, чинній станом на дату звернення із апеляційною скаргою) учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

За правилами частини третьої статті 354 та частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, однак строк на апеляційне оскарження може бути поновлений у разі подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Отже, положення частини другої статті 358 ЦПК України дають право незалученій до участі у справі особі поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

При цьому Європейський суд з прав людини вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, у межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

При цьому, забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечило рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15ц зазначено, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування причин поважності пропуску цього строку та зазначення доказів на підтвердження таких причин.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення скарги стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, що не залежать від волі особи.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.

Саме на скаржника покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження судового рішення. Помилково вважаючи, що закон надає право заявнику оскаржити судове рішення у цій справі у строки, визначені статтею 354 ЦПК України (у редакції після 15.12.2017), ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду від 11.12.2017 у тридцятиденний строк з моменту отримання судового рішення, проте така апеляційна скарга повинна була бути подана ним протягом десяти днів. Невірне тлумачення представником Кунцевича О. Л. норм закону не може слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що причини пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження рішення суду, зазначені в заяві про поновлення такого строку, не можуть бути визнані судом поважними, оскільки суперечать встановленим апеляційним судом обставинам.

Поновлення пропущенного процесуального строку є правом суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Оскільки, апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, а підстави пропуску, вказані апелянтом в клопотанні про поновлення, визнані судом неповажними, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без руху для подачі особою, яка подала апеляційну скаргу, належних доказів та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, а саме суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, в якій зазначаються недоліки останньої.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, а особі, яка подала апеляційну скаргу надається строк для подачі заяви про поновлення строку протягом десяти днів з дня вручення ухвали апеляційного суду.

Керуючись статтями 357, 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Король Інною Олександрівною , на рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року залишити без руху, надати особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для подачі заяви, в якій вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду.

Роз`яснити, якщо заяву із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не буде подано особою у зазначений строк, їй буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя