Справа № 446/2150/20 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І.
Провадження № 22-ц/811/1375/22 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.О. Бадівській

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28 квітня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

10.11.2020 АТ «ДТЕК Західенерго» (далі товариство) звернулося до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з відповідача 807 169,44 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що ОСОБА_1 працював на посаді завідувача складу відділу із закупівель департаменту із сервісів ДТЕК Добротвірська ТЕС і з ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Після звільнення ОСОБА_1 із займаної посади з метою проведення прийому-передачі основних засобів, які обліковувались за завідувачем центрального складу ОСОБА_1 було створено робочу комісію за результатами роботи якої виявлено нестачу матеріальних цінностей на загальну суму 807 169,44 грн, що завдало матеріальних збитків підприємству. Відтак, АТ «ДТЕК Західенерго» просило стягнути з ОСОБА_1 807 169,44 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» матеріальну шкоду у сумі 551 412, 31 грн. (п`ятсот п`ятдесят одну тисячу чотириста дванадцять гривень тридцять одну копійку).

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» сплачений судовий збір у розмірі 8270,66 грн. (вісім тисяч двісті сімдесят гривень шістдесят шість копійок).

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Вважає, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків про наявність підстав для покладення на апелянта відповідальності за завдану нестачею матеріальних цінностей шкоду, зокрема, у повному її розмірі, що не ґрунтуються на дотриманні норм матеріального та процесуального права, а також висновків та судової практики вищих судових інстанцій, що мали бути враховані при розгляді даної справи, оскільки з наявних матеріалів справи неможливо встановити причини нестачі та завданої шкоди, а відтак, склад правопорушення у діях апелянта. Крім того, суд встановив передання товарно-матеріальних цінностей на центральний склад на підставі недопустимих доказів, поданих суду із порушенням процесуальних строків.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у засідання колегії суддів з`явилися, апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених у скарзі.

Представник АТ «ДТЕК Західенерго» - Добровольська О.Л. проти апеляційної скарги заперечила.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_1 та представника АТ «ДТЕК Західенерго» - Добровольську О.Л., перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу директора Відокремленого підрозділу «Добротвірська теплова електрична станція ПАТ «ДТЕК Західенерго» від 30.05.2017 №444-к, був прийнятий на посаду завідувача складу відділу із закупівель департаменту із сервісів з 31.05.2017 (том 1, а.с. 10).

31.05.2017 між директором Відокремленого підрозділу «Добротвірська теплова електрична станція ПАТ «ДТЕК Західенерго» та завідувачем центрального складу ОСОБА_1 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, за умовами якого працівник виконує роботу, безпосередньо пов`язану зі збереженням матеріальних цінностей і приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей (том 1, а.с. 11).

Згідно посадової інструкції завідувача центрального складу, з якою ОСОБА_1 ознайомлений 01.06.2017, його безпосередніми обов`язками є - приймання, зберігання і видання товарно-матеріальних цінностей, раціональне їх розміщення на майданчиках, додержання режиму зберігання; організація видачі товарно-матеріальних цінностей цеховим складом і коморами, стороннім організаціям; забезпечення обліку товарно-матеріальних цінностей, додержання правил оформлення складських операцій і первинних прибутково-видаткових документів (том 1, а.с. 99-108).

Протоколом засідання інвентаризаційної комісії з розгляду результатів інвентаризації центрального складу ДТЕС від 22.12.2017, до складу якої входив також і завідувач складу ОСОБА_1 , проведено інвентаризацію на центральному складі, недостачі та надлишків матеріалів, запасних частин не виявлено (том 2, а.с. 6).

Згідно даних інвентаризаційного опису запасів матеріальних цінностей від 22.12.2017, ОСОБА_1 прийняв матеріальні цінності згідно опису, про що засвідчив особистими підписами (том 2, а.с. 7-49).

Протоколом засідання інвентаризаційної комісії з розгляду результатів інвентаризації центрального складу ДТЕС від 29.12.2018, до складу якої входив також і завідувач складу ОСОБА_1 , проведено інвентаризацію на центральному складі і згідно протоколу, нестач та надлишків не виявлено. Також, у даному протоколі вказано, що територія і приміщення складу відповідають умовам та порядку зберігання матеріальних цінностей (том 2, а.с. 50-51).

Згідно даних інвентаризаційного опису запасів матеріальних цінностей від 29.12.2018, ОСОБА_1 прийняв такі матеріальні цінності згідно опису, що підтвердив своїм підписом (том 2, а.с. 52-106).

Наказом директора ДТЕК Добротвірська ТЕС від 07.11.2019 №328, у зв`язку із запланованим звільненням завідуючого центральним складом ОСОБА_1 було створено робочу комісію для проведення прийому-передачі основних засобів, які обліковувалися за завідуючим центральним складом ОСОБА_1 (том 1, а.с. 12).

Відповідно до протоколу засідання робочої комісії по проведенню прийому-передачі основних засобів від 20.11.2019 на підставі даних інвентаризації комісією встановлено нестачу матеріальних цінностей на загальну суму 807 169,44 грн. та складено їх перелік (том 1, а.с. 14-15, 17-97).

Згідно наказу директора ДТЕК Добротвірська ТЕС від 20.11.2019 №343 ОСОБА_1 було притягнуто до повної матеріальної відповідальності в частині відшкодування нестачі матеріальних цінностей, переданих на відповідальне зберігання, на загальну суму 807 169,44 грн. та визначено проводити відшкодування шляхом щомісячного списання в дохід підприємства 20% заробітної плати працівника (том 1, а.с. 98).

Як видно з акту від 20.11.2019, ОСОБА_1 ознайомлено зі змістом наказу від 20.11.2019 №343 шляхом оголошення його змісту, однак він від підпису про ознайомлення відмовився (том 1, а.с. 98-зв.).

Наказом №649-к від 19.11.2019 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за власним бажанням з 20.11.2019 (том 1, а.с. 110).

Згідно з п. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до статті 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1353 Кодексу законів про працю України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

Задовольняючи частково позовні вимоги товариства Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області виходив з того, що посада яку обіймав відповідач - завідувач складу, відноситься до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Товариством доведено порушення ОСОБА_1 його трудових обов`язків, оскільки відповідно до його посадової інструкції основним обов`язком його було належне зберігання товарно-матеріальних цінностей. 22.12.2017 ОСОБА_1 прийняв матеріальні цінності згідно опису, про що свідчать його підписи, а згідно протоколу засідання робочої комісії по проведенню прийому-передачі основних засобів від 20.11.2019, встановлено перелік матеріальних цінностей, переданих на відповідальне зберігання ОСОБА_1 , наявність яких не виявлена на складах позивача. Відповідно до п. 2 Протоколу інвентаризації від 29.12.2018, підписаного в т.ч. ОСОБА_1 , територія і приміщення складу відповідають умовам та порядку зберігання матеріальних цінностей. Всі ТМЦ, які знаходяться на складі утримуються в належному стані з дотриманням правил їх зберігання і ведення первинного обліку (том 2, а.с. 51). Вина ОСОБА_1 у нестачі матеріальних цінностей доведена повністю.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Розділом 2 Посадової інструкції Завідувача центрального складу Відділу із закупівель департаменту із сервісів (далі - Посадова інструкція) передбачені основні завдання та обов?язки завідувача центрального складу, зокрема:

пп. 2.1.1. очолювати роботи. Які включають приймання, зберігання, і видача товарно-матеріальних цінностей, раціональне їх розміщення і на майданчиках, додержання режиму зберігання;

пп. 2.1.3. організовувати видавання товарно-матеріальних цінностей цеховим складам і коморам, стороннім організаціям;

пп. 2.1.4. забезпечувати облік товарно-матеріальних цінностей, додержання правил оформлення складських операцій і здавання первинних прибутково-видаткових документів;

пп. 2.1.5. брати участь у проведенні інвентаризації товарно-матеріальних цінностей і ревізій;

пп. 2.1.9. вести журнал обліку товарно-матеріальних цінностей, які поставляються на центральний склад;

піп. 2.1.11. забезпечувати при необхідності передачу товарно-матеріальних цінностей по актах приймання-передачі у відповідні підрозділи ДТЕК ДОБРОТВІРСЬКА ТЕС для проведення вхідного контролю за територією центрального складу за погодженням голови комісії по вхідному контролю;

п. 2.1.12. прихід товарно-матеріальних цінностей на центральний склад оформляти після оформлення акту вхідного контролю та наявності документації;

пп. 2.1.13. без акту вхідного контролю товарно-матеріальні цінності з центрального складу не видавати.

У п. 4.1.9. Посадової інструкції ОСОБА_1 вказано, що він несе відповідальність за правильність приймання, зберігання та відпустку товарно-матеріальних цінностей.

За період роботи ОСОБА_1 на посаді завідувача складу було проведено інвентаризацію 29.12.2018 і нестач матеріальних цінностей виявлено не було, проте нестачу таких виявлено під час інвентаризації 20.11.2019.

Відповідно до посадової інструкції ОСОБА_1 , саме до його посадових обов`язків входили роботи по додержанню режиму зберігання (п. 2.1.1. Посадової інструкції).

З огляду на те, що до посадових обов`язків ОСОБА_1 , з яким було підписано договір про повну матеріальну відповідальність, входило належне зберігання товарно-матеріальних цінностей і такі збережені не були, колегія суддів приходить до висновку, що нестача товарно-матеріальних цінностей мала місце з вини ОСОБА_1 , оскільки інших причин нестачі зазначених товарно-матеріальних цінностей, як і доказів відсутності умов для забезпечення схоронності матеріальних цінностей з боку роботодавця, відповідач суду не надав.

Однак, досліджуючи надані позивачем докази відсутності на підприємстві ввірених відповідачу матеріальних цінностей шляхом співставлення переліку матеріальних цінностей, що були прийняті ОСОБА_1 на відповідальне зберігання (том 2, а.с. 7-49) та тих, які наявні на складах підприємства (за результатами інвентаризації від 20.11.2019), суд першої інстанції прийшов до підставного висновку, що не всі матеріальні цінності по яких виявлено нестачу, були передані ОСОБА_1 під відповідальне зберігання та обґрунтовано стягнув з останнього шкоду в розмірі 551 412, 31 грн, що відповідає даним бухгалтерського обліку.

Щодо доводів представника ОСОБА_1 , що суд ухвалив рішення на підставі доказів, які були подані позивачем з порушенням строків їх подання, то враховуючи, що дана справа перебувала на розгляді іншого складу суду до 22.10.2021, а внаслідок повторного автоматизованого розподілу справ між суддями ухвалою судді від 23.10.2021 була прийнята до розгляду суддею Котормусом Т.І. та у справі було призначено підготовче засідання, суд вправі був долучити до справи зазначені докази, оскільки це не суперечить положенням ч. 12 ст. 33 ЦПК України.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» суддя незалежно від обставин справи має, зокрема, вирішити питання про подання сторонами або про витребування: - даних бухгалтерського обліку й інших документів про наявність і розмір прямої дійсної шкоди - матеріалів інвентаризації, актів ревізії та облікових документів, актів й інших документів про недостачу, зіпсування, втрату, знищення майна, висновку бюро товарних експертиз, довідок й інших документів про вартість майна, розмір зайвих грошових виплат, а також сум, витрачених на придбання, відновлення майна, задоволення претензій третіх осіб тощо. Якщо для з`ясування питання про розмір шкоди, обставин її заподіяння є потреба провести бухгалтерську чи іншу експертизу - призначити її з урахуванням думки осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що посилання представника ОСОБА_1 на відсутність відповідного звіту про незалежну оцінку слід відхилити, оскільки з наданих суду доказів можливо встановити фактичну вартість таких матеріальних цінностей, а від сторін у справі і ОСОБА_1 зокрема, не надходило клопотань про призначення у справі бухгалтерської чи іншої експертизи.

Не заслуговують також на увагу доводи апеляційної скарги про застосування до відповідача подвійного стягнення за одне і те ж порушення, оскільки наказ директора ДТЕК Добротвірської ТЕС від 20.11.2019 №343, яким ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності за незбереження ТМЦ на загальну суму 807 169,44 грн. та вирішено проводити відшкодування шляхом щомісячного списання в дохід підприємства 20% із його заробітної плати не може бути виконаним у зв`язку з припиненням ОСОБА_1 трудових стосунків з ДТЕК Добротвірська ТЕС.

Відтак, суд першої інстанції правомірно визначив вартість матеріальних цінностей виходячи з наявних у справі доказів, а саме інвентаризаційних відомостей, які надані товариством, що є належними доказами та не спростованими ОСОБА_1 в рамках реалізації принципу змагальності сторін у цивільному процесі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваній ухвалі, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин справи, без додаткового дублювання.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено - 24 лютого 2023 року.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра