У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Будзан Л.Д., за участю секретаря судового засідання Якимчук В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, зміну черговості спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася з вищевказаною позовною заявою до Подільського районного суду міста Києва. Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, а саме на частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; та заборони приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Краснощок Л.М. вчиняти будь-які дії щодо оформлення права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення справи по суті. В обгрунтування заяви ОСОБА_1 вказує, що нею подано позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, зміну черговості спадкування до ОСОБА_2 , який на даний час є єдиним спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_3 , та звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в тому числі і майна, що є предметом даного позову. На думку позивача, невжиття вказаних заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи взагалі унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. У відповідності до вимог ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників. Вивчивши заяву про забезпечення позову та матеріали додані до зазначеної заяви, оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов наступного висновку. Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України залежно відобставин справисуд може забезпечити позов повністю або частково. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обгрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу. Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс 16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог є встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, зміна черговості спадкування. Суд звертає увагу на те, що у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , разом з цим до матеріалів позовної заяви та клопотання про забезпечення позову не долучила жодних доказів на підтвердження вказаних обставин. Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. При цьому, заявником не надано суду жодного доказу на підтвердження того, кому належить житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та чи входить він до спадкової маси після смерті ОСОБА_3 . Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам. За таких обставин, суд позбавлений можливості здійснити оцінку співмірності та адекватності обраного виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам. Слід зазначити, що безпідставне накладення арешту може призвести до невиправданого обмеження майнових прав відповідача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на момент розгляду заяви, необхідність застосування заходів забезпечення позову є недоведеною та необґрунтованою заявником, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.151, 153 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, зміну черговості спадкування - відмовити. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Леся БУДЗАН