Справа № 538/29/23
Провадження № 2/538/103/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2023 року м. Лохвиця
Лохвицький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Цімботи Л.Г., за участю секретаря судового засідання Дробот О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Беркута Владислав Леонідович до Лохвицької міської ради про визнання права на земельну частку (пай),
Адвокат Беркута В.Л. від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Лохвицької міської ради і просить визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 3,22 умовних кадастрових гектарів, розташованого на адміністративній території Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області (правонаступника Яхниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області). В обґрунтування позову вказує, що ОСОБА_1 була членом КСП «Дружба» станом на дату видачі Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ №008 від 15 листопада 1995 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1, де під №245 зазначено ОСОБА_1 (с. Яхники), а тому вона набула право на земельну частку (пай), яке є непорушним, однак через неможливість реалізації свого наявного майнового права у право власності на земельну ділянку шляхом виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) вона вимушена звернутися до суду для визнання права на земельну частку (пай).
Ухвалою судді від 09.01.2023 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
25.01.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначено, що оскільки право на позов у позивача виникло після виключення його зі списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю КСП «Дружба», тобто з 1996-2000 року, то трирічний строк позовної давності, встановлений статтею 71 ЦК УРСР 1963 року, сплинув до набрання чинності ЦК України 2003 року, тому суд зобов`язаний самостійно застосувати наслідки його спливу, без подання відповідної заяви іншими сторонами спору. Зазначає, що на даний час вся земля, яка відповідно до пункту 1 Порядку паювання земель підлягала паюванню та була передана КСП «Дружба» на підставі державного акта, вже розпайована (розділена рівними частками відповідно до кількості членів колективу). Створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд земель відповідно до пункту 7 Порядку паювання земель на даний час також використаний. Відповідно до судової практики, спори про визнання права на земельну частку (пай) виникали в судах у 2001-2002 рр., як правило, вже після того, як усю землю КСП розпаювали, і в разі задоволення позовів, право власності позивачі найчастіше набували за рахунок резервного фонду відповідної сільської ради, який був спеціально для цього створений відповідно до пункту 7 Порядку паювання земель. Оскільки пройшло вже більше 25 років після початку процесу розпаювання земель, тому на даний час станом на 2023 рік (!) право на земельну частку (пай) не може бути забезпечене у зв`язку з відсутністю нерозпайованих земель КСП «Дружба» та земель спеціального резервного фонду для КСП «Дружба». Вільних земель запасу (ріллі) також не має на даний час у територіальній громаді. Тому просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.33-61).
Ухвалою суду від 31.01.2022р. підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
31.01.2023 року представник позивача надіслав відповідь на відзив, в якій на спростування аргументів відповідача, зазначає, що Козицька на момент одержання КСП Державного акту на право колективної власності на землю ОСОБА_1 перебувала в членах КСП іїї було включено до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю, на спростування аргументу відповідача про недоречність захисту правасудом без обмеження строком позовної давності послався на постанову Верховного суду від 29.09.2021 р. в справі № 181/257/19.
10.02.2023 року представник відповідача надав заперечення на відповідь позивача на відзив на позовну заяву, в яких зазначив, що у Яхниківській сільській раді збереглися примірники документів, згідно яких здійснювалося паювання земель КСП "Дружба", а саме "Технічної документації по складанню схеми організації території земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель бувшого КСП "Дружба" та виділених землях резервного фонду на території Яхниківської сільської ради" виготовленої в 2001 р. ; "Технічної документації по складанню проекту поділу земель на земельні частки (паї) та виготовлення державних актів на право приватної власності не землю на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області" виготовленої в 2001 р. та "Технічної документації по паюванню земель, переданих у колективну власність колгоспу "Дружба" Лохвицького району Полтавської області," що була виготовлена у 1996 р. Всі ці документи містить списки громадян-членів КСП, проте в жодному з них позивач не числиться.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання явку представника не забезпечив, в клопотанні до суду просив справу слухати без участі їх представника.
За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З листа архівного відділу Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області від 03.12.2021 року вбачається, що на засіданні шостої сесії Яхниківської сільської Ради народних депутатів 22 скликання від 10 листопада 1995 року було прийнято рішення про видачу колгоспу «Дружба» Державного акту на право колективної власності на землю площею 2712,2 га. Вказаний Державний акт (а також будь-які додатки до нього) на зберігання до архівного відділу не передавався. Розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації, видані протягом 1995-2000 років, та які стосувалися розподілу земельного фонду КСП «Дружба», містили формулювання про дачу згоди громадянам на виготовлення сертифікатів на право на земельну частку (пай); поіменні списки (переліки тощо) осіб, яким надавалася така згода, до розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації не додавалися. Книги реєстрації сертифікатів на право власності на право на земельну частку (пай) на зберігання до архівного відділу не передавалися (а.с.8).
З листа відділу №4 управління у Миргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 29 листопада 2021 року вбачається, що відповідно списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ №008 від 15 листопада 1995 року, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Дружба» с. Яхники, прізвище ОСОБА_1 числиться за №245. Відповідно «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Лохвицькою райдержадміністрацією» на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, на прізвище ОСОБА_1 інформація про реєстрацію та видачу сертифіката на право на земельну частку (пай) не виявлена. Проект поділу земель на земельні частки (паї) в межах реформованого КСП «Дружба» на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель відсутній (а.с.9).
З листа відділу №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 18.07.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 було надано копію Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ № 008 від 15.02.1995 року, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Дружба» на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області (а.с.10).
З копії Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ №008 від 15.11.1995 року видано КСП «Дружба» (с. Яхники), Яхниківською сільською Радою народних депутатів Лохвицького району Полтавської області у тому, що вказаному власнику землі передається у колективну власність 2712,2 гектарів землі в межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для сільськогосподарської діяльності відповідно до рішення сесії Яхниківської сільської ради народних депутатів від 10.11.1995 року №6. Цей Державний акт складено у двох примірниках, з яких перший видано колективному власнику землі, другий зберігається у Лохвицькій Раді народних депутатів. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1 (а.с.11-12)
З Додатку №1 до Державного акту ПЛ №008 вбачається, що у списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства під №245 зазначено ОСОБА_1 , місцем проживання якої є село Яхники (а.с.16-17).
Крім того прізвище позивачки зазначено і в списках наданих відповідачем, а саме: на а.с. 43 за № 234; в списку-додатку 2 до заперечення ("арк 5 з 16"); в списку-додатку 3 до заперечення ("арк 12 з 15 за №609")
З копії трудової книжки позивачки вбачається , що з посади зоотехніка колгоспу "Дружба" вона звільнена 27.12.1995 .
В листі виконавчого комітету Лохвицької міської ради Полтавської області від 04.08.2022 року зазначено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.08.2022 року про виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), повідомлено наступне. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті З Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», підставами для виділення земельних ділянок у натурі (та місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» для осіб, які мають право на земельну частку (пай), визначено вичерпний перелік документів, що посвідчують право на земельну частку (пай). Зокрема, основним документів, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства (за наявності) чи нотаріально засвідчена виписка з неї (за наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У відповідності до частини 3 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Тому, на підставі вищевикладеного, у разі відсутності документів, що посвідчують право на земельну частій (пай), рекомендували ОСОБА_1 , звернутися до суду для вирішення даного питання (а.с.18).
Наведені факти свідчать, що між сторонами виникли земельні правовідносини, які регулюються такими правовими нормами.
Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1V визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Відповідно до статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у ветановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
У відповідності до п. 8 Перехідних положень Кодексу, члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст. 25 Кодексу «При приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).
При цьому згідно ч. 2 ст. 25 Кодексу основним документом на підставі якого здійснювалася приватизація земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій стало рішення яке приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій.
Згідно ч.5 ст. 25 Кодексу особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).
Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 118 Кодексу якою визначено порядок передачі земельних ділянок, що перебували у постійному користуванні державних підприємств і відповідно до якої передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.
З аналізу зазначених норм права можна зробити висновок про те, що на момент виникнення спірних правовідносин особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент затвердження органом державної влади проекту землеустрою території щодо якої відбувається приватизація особа мала право бути включена до списку та включена до списку, що додається до розпорядчого документу органа державної влади яким затверджено проект землеустрою території.
Посилання відповідача, викладені у відзиві на позов та запереченні на відповідь на позов, про те, що позивач не зазначена в жодному списку громадян-членів КСП, що були додані до Технічних документацій виготовлених в 2001 р.та у 1996 р. , спростовано дослідженими судом цими ж списками, доданими самим же відповідачем, де прізвище позивачки таки зазначено: на а.с. 43 за № 234; в списку-додатку 2 до заперечення ("арк 5 з 16") в списку-додатку 3 до заперечення ("арк 12 з 15")
Аргумент відповідача про пропущення строку давності позивачкою суд вважає неслушним, оскільки право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним, строк на його реалізацію законодавством не встановлено, а відтак воно підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.
Такого висновку суд дійшов враховуючи і аналогічну позицію висловлену Верховним Судом у постанові від 29.09.2021 р. у справі № 181/257/19.
За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними та обгрунтованими, такими, що грунтуються на законі, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 178, 258, 259, 263-265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Беркута Владислав Леонідович до Лохвицької міської ради про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) розміром 3,22 умовних кадастрових гектарів, розташованого на адміністративній території Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області (правонаступника Яхниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 2 березня 2023 р.
Суддя Лохвицького
районного суду Л.Г.Цімбота