Справа № 457/295/23
провадження №2/457/101/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

06 березня 2023 року м. Трускавець

Суддя Трускавецького міського суду Львівської області Василюк Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області із позовною заявою про розірвання шлюбу.

У своїй позовній заяві позивач просить окрім винесення рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, також визначити місце проживання їхньої доньки.

Ознайомившись із позовною заявою і доданими документами, приходжу до висновку про необхідність залишення її без руху для усунення недоліків, враховуючи таке:

Згідно ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, передбачено, що для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт.

У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись із позовною заявою про розірвання шлюбу позивач просить також про визначення місця проживання дочки. Виходячи з позовної заяви, позивачем не надано суду доказів про наявність такого спору між ним та відповідачкою. Водночас, позивач просить саме суд визначити місце проживання дитини.

У свою чергу, місце проживання дитини може бути визначено за згодою батьків (ст. 160 СК України) або, у випадку відсутності згоди батьків у цьому питанні, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ст. 161 СК України).

Статтею 175 ЦПК України передбачено, вимоги до позовної заяви, яка подається на розгляд суду.

Дана позовна заява повинна бути залишена без руху, так як по змісту та формі подана з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України, а саме: необхідно викласти обставини та зазначити докази, які підтверджують незгоду відповідачки на визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини; до матеріалів позовної заяви не додано висновок органу опіки і піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають проживати з дітьми, а також на підставі інших документів, що стосуються справи, як це передбачено ст. 19 СК України; звертаючись з позовом до суду, позивачем не надано характеризуючих даних про особу матері (батька) дитини, їх майновий стан та житлові умови, інше; позивачем не надано довідки та характеристики з місця роботи і місця проживання, інші документи, що характеризують батьків і їх відношення до дитини, поведінку за місцем роботи і за місцем проживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Кожна з позовних вимог є окремим об`єктом справляння судового збору. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за позовну заяву немайнового характеру, подану фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1073,60 грн. Таким чином, загальна сума судового збору, яка підлягає до сплати становить 2147,20 грн.

При зверненні до суду з відповідним позовом позивач повинен дотримуватися вимог закону щодо підсудності розгляду цивільних справ, передбачених главою 2 розділу І ЦПК України.

Відповідно до норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК).

Звертаючись з цим позовом до Трускавецького міського суду Львівської області, позивач зазначає у позові місце свого проживання: АДРЕСА_1 , а місцем проживання відповідачки: АДРЕСА_2 .

Позивачем не надано доказів про те, що на його утриманні є малолітня дитина або, що він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, що дає йому підстави для звернення до Трускавецького міського суду Львівської області.

Виявлені недоліки мають бути усунені шляхом подання до суду належних доказів сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. та позовної заяви з обґрунтуванням спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Вказані в ухвалі недоліки позовної заяви позивачу слід усунути протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали у визначений в ухвалі спосіб.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо він відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, то заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: Т. В. Василюк