ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1489/23 Справа № 190/302/22 Суддя у 1-й інстанції - Фирса Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Свистунової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про скасування рішення органу місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що згідно розпорядження П`ятихатської РДА Дніпропетровської області №599-р-08 від 12 грудня 2008 року йому, як фізичній особі-підприємцю, було надано в оренду строком на 49 років земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:022, площею 4,9941 га сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу.

Проте, 24 грудня 2021 року рішенням П`ятихатської міської ради №929-17/VIII надано земельну частку (пай) в натурі кадастровий номер :02:002:022, площею 4,9941 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу на території П`ятихатської міської ради за межами населеного пункту, комунальної власності ОСОБА_2 .

З даним рішенням П`ятихатської міської ради позивач не погодився та вважав його протиправним, оскільки спірна земельна ділянка не перебувала у колективній власності, не відносилась до категорії «не витребуваних паїв» та не залишилась у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), відповідно на неї не можуть розповсюджуватися вимоги Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Також ОСОБА_1 посилався на те, що Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено механізм виділення в натурі власникам земельних часток на підставі документації із землеустрою: проекту землеустрою щодо організації території земельних частко (паїв); технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Однак, жоден із зазначених документів із землеустрою не розглядався П`ятихатською міською радою при ухваленні оскаржуваного рішення.

У зв`язку із вищевикладеним, позивач просив суд скасувати рішення П`ятихатської міської ради №929-17/VIII від 24 грудня 2021 року про надання земельної частки (пай) в натурі (на місцевості), кадастровий номер :02:002:022, площею 4,9941 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу на території П`ятихатської міської ради, за межами населеного пункту, комунальної власності ОСОБА_2 ; скасувати рішення від 25 січня 2022 року, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області Біліменко С.Г. про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права приватної власності щодо нерухомого майна: земельної ділянки кадастровий номер :02:002:022, площею 4,9941 га, номер запису про право власності: 46338630, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040.

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області та ОСОБА_2 про скасування рішення органу місцевого самоврядування відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

П`ятихатська міська рада, відповідно до ст.360 ЦПК України, подала відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги.

ОСОБА_2 у своєму відзиві на апеляційну скаргу також зазначила, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а скарга безпідставною, тому просила залишити апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції у даній справі без змін.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно копії розпорядження П`ятихатської районної державної адміністрації №599-р-08 від 12 грудня 2008 року вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 9,2241 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 49 років із земель державного запасу в межах колишнього КСП «Прогрес» на території Пальмирівської сільської ради; надати приватному підприємцю ОСОБА_1 земельну ділянку в оренду площею 9,2241 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 49 років із земель державного запасу в межах колишнього КСП «Прогрес» на території Пальмирівської сільської ради (а.с.22).

30 грудня 2008 року між П`ятихатською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець передав, а орендав прийняв в оренду земельну ділянку загальною площею 4,9941 га, у тому числі 4,9941 га ріллі, кадастровий номер земельної ділянки :02:002:022, строком на 49 років (а.с.16-20).

21 жовтня 2020 року ОСОБА_2 у державного нотаріуса Вільногірської державної нотаріальної контори отримала свідоцтво про право на спадщину, яка складається з права на земельну частку (пай) землі, яка перебуває у КСП ім.К.Маркса с.Жовтоолександрівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, розміром 5,55 умовних кадастрових гектарів, що належало померлій ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ДП №0206965, виданого П`ятихатською районною державною адміністрацією (а.с.61).

Відповідно до копії рішення П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області №929-17/VIII від 24 грудня 2021 року ОСОБА_2 надано земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) кадастровий номер :02:002:022, площею 4,9941 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу на території П`ятихатської міської ради, за межами населеного пункту, комунальної власності (а.с.15).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:002:022, площею 4,9941 га, що розташована на території Кам`янського району Дніпропетровської області, 19 січня 2022 року зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.60).

Відповідно до листа Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 21 червня 2022 року, згідно даних Державного реєстру земель на підставі Державного акту на право колективної власності IV-ДП №000036 від 21 лютого 1996 року земельна ділянка кадастровий номер :02:002:022 надавалась із земель фермерських господарств. На підставі Науково-технічної документації по роздержавленню земель та виготовленню державних актів на право колективної власності на землю та право постійного користування землею колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» П`ятихатського району Дніпропетровської області, розробленої Українською академією аграрних наук Інститут землеустрою Дніпропетровський філіал в 1995 році, землі фермерських господарств надавались за рахунок земельного запасу на території господарства.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача не є законними та обґрунтованими належним чином, а тому дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» встановлено, що об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство.

Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.

Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором.

Преамбулою Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв).

За змістом положень Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ №720/95) нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка - це земельна ділянка, що була запроектована в складі єдиного земельного масиву без визначення меж в натурі (на місцевості), проте не була розподілена на зборах власників земельних часток (паїв) через неявку на збори осіб - власників права на земельну частку (пай) чи їх спадкоємців. Статус невитребуваних нерозподілені земельні ділянки набувають вже після проведення зборів стосовно розподілу земельних ділянок.

Разом із тим, на відміну від земельної ділянки, земельна частка (пай) є умовною часткою земель, які належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, розмір якої визначено в умовних кадастрових гектарах.

Отже, земельні ділянки державної або комунальної власності та земельні частки (паї) є різними об`єктами земельних відносин і мають різний правовий режим.

Так, пунктом 1 Указу №720/95 визначено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Відповідно до пункту 2 Указу №720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з пунктом 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних паїв у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу №720/95 має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Водночас, на підставі Указу №720/95 було розроблено Методичні рекомендації щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємстві організацій, які затверджено наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Української академії аграрних наук від 04 червня 1996 року №47/172/48 (далі - Методичні рекомендації).

За змістом пунктів 1.3, 1.5, 2.7 Методичних рекомендацій передача в натурі земельної частки (паю) громадянину здійснюється після складання «Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї)» (далі - Схеми).

Схеми складаються за участю керівників і спеціалістів колективних сільськогосподарських підприємств (організацій), сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, затверджуються загальними зборами (зборами уповноважених) членів цих підприємств і організацій та погоджуються районними (міськими) державними адміністраціями (виконавчими комітетами міських Рад). На Схемі виділяються земельні масиви, що можуть бути поділені на земельні частки (паї) без обмежень в часі, в тому числі ділянки першочергової приватизації, а також земельні масиви, які поділяються на земельні частки (паї) після закінчення певного технологічного сільськогосподарського циклу. Крім того, визначаються: земельні ділянки, що поділяються одночасно без подрібнення в натурі на окремі паї (зрошувані угіддя, сади, виноградники, хмільники, ягідники тощо); земельні ділянки, що не підлягають поділу і повинні використовуватись сумісно (угіддя, законсервовані, виходячи з екологічних умов; невеликі площі сільськогосподарських угідь, в результаті поділу яких на окремі земельні ділянки стає неможливим механізований обробіток ґрунту).

Таким чином, наведеними правовими нормами гарантується недопущення порушень майнових прав колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 , як і у тому числі своїй позовній заяві, посилається на те, що рішення П`ятихатської міської ради №929-17/VIII від 24 грудня 2021 року, яким надано земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), кадастровий номер :02:002:022, площею 4,9941 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу на території П`ятихатської міської ради, за межами населеного пункту, комунальної власності гр. ОСОБА_2 є незаконним та протиправним, оскільки спірна земельна ділянка не є землею не витребуваних паїв, а є землею запасу, тому суд першої інстанції при неповно та всебічно з`ясованих обставинах справи дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заявленого ним позову. Крім того, скаржник також посилався на те, що в даній справі відсутні докази того, що в момент виділення спірної земельної ділянки у територіальної громади були відсутні землі сільськогосподарських угідь колективної власності. Разом з тим, вказував, що відповідач не довів, чому саме спірну земельну ділянку було виділено особі у якості спадщини.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

У статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай).

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_2 , яка успадкувала земельну частку (пай) землі, яка перебуває у КСП ім.К.Маркса с.Жовтоолександрівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, розміром, 5,55 умовних кадастрових гектарів, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії ДП №0206965, звернулась у встановленому законом порядку до уповноважених органів за вирішенням цього питання.

Так, на момент прийняття рішення про виділення в натурі земельних ділянок в натурі (на місцевості) поза межами населеного пункту на території П`ятихатської міської ради уповноваженим законом органом являлась П`ятихатська міська рада Дніпропетровської області.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що П`ятихатська міська рада діяла в межах наданих повноважень та мала право на виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки із земель запасу відповідно до наявних у ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом та сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0206965.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі №922/613/19 зазначено про те, що у статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено можливість користування на правах оренди нерозподіленими (невитребуваними) земельними ділянками, проте виключно до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності. Зазначена норма є імперативною, а тому її застосування залежить виключно від факту набуття права власності власниками земельних часток (паїв) і не залежить від домовленостей сторін договору.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом договору оренди землі, укладеного 30 грудня 2008 року між П`ятихатською районною державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_1 , була саме нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка (пай) (кадастровий номер :02:002:022), площею 4,9941 га, на яку не було отримано документ власником.

Тобто, спірна земельна ділянка (кадастровий номер :02:002:022), площею 4,9941 га, розташована на території П`ятихатської міської ради, будучи у складі земельного масиву, який належав на праві власності КСП ім.К.Маркса с.Жовтоолександрівка П`ятихатського району Дніпропетровської області не є земельною ділянкою в розумінні ст.116 ЗК України, а підлягає правовому регулюванню Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Отже, укладення П`ятихатською районною державною адміністрацією договору оренди землі не є перешкодою для виділення ОСОБА_2 земельної частки (паю) в натурі.

Схожі за своїм змістом правові висновки також містяться у постановах Верховного Суду від 22 листопада 2021 року у справі №732/409/20 (провадження №61-4331св21) та від 06 вересня 2021 року у справі №732/407/20 (провадження №61-1270св21).

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що при винесенні оскаржуваного рішення П`ятихатською міською радою порушені вимоги ст.11 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», колегія суддів вважає неспроможними, виходячи з наступного.

Відповідно ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Так, формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи.

Отже, районний суд дійшов правильного висновку, що наявність у земельної ділянки, яку було передано у власність ОСОБА_2 , кадастрового номеру :02:002:022 виключає необхідність затверджувати проект землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки, оскільки вона є вже сформованою на місцевості.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині вирішення вимог позивача про скасування рішення від 25 січня 2022 року, прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області Біліменко С.Г. про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права приватної власності щодо нерухомого майна: земельної ділянки, кадастровий номер :02:002:022, площею 4,9941 га, номер запису про право власності: 46338630, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040, оскільки дана вимога є похідною від вимоги про скасування рішення П`ятихатської міської ради №929-17/VIII від 24 грудня 2021 року, тоді як судом підстав для скасування оскаржуваного рішення не встановлено, а отже підстави для задоволення позову в цій частині теж відсутні.

Таким чином, судом першої інстанції було повно з`ясовано обставини справи, а саме, що відсутні підстави для скасування рішення П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області №929-17/VIII від 24 грудня 2021 року, згідно якого ОСОБА_2 надано земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), кадастровий номер :02:002:022, площею 4,9941 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу на території П`ятихатської міської ради, за межами населеного пункту, оскільки, зокрема, укладення П`ятихатською районною державною адміністрацією з ФОП ОСОБА_1 договору оренди землі не є перешкодою для виділення ОСОБА_2 нерозподіленої (невитребуваної) раніше земельної частки (паю) в натурі, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії ДП №0206965, яку остання успадкувала після померлої ОСОБА_3 , а тому колегія суддів дійшла висновку про правомірність такої відмови у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надавши вибірково оцінку зібраним у справі доказам, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки місцевий суд належно обґрунтував прийняття чи відхилення того чи іншого доказу, надав вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин, тобто, доводи апеляційної скарги в цілому зводяться до непогодження з оскаржуваним судовим рішенням та необхідністю здійснення переоцінки доказів у справі.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Згідно із ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Свистунова

М.Ю. Петешенкова