ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13485/22

Провадження № 22-ц/4820/572/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року (суддя Продан Б.Г.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що повнолітній син сторін проживає разом з нею, є непрацездатним, особою з інвалідністю II групи з дитинства внаслідок психічного розладу.

Раніше судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду від 02 лютого 2018 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивачки аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття.

Позивачка з сином є малозабезпеченою сім`єю у зв`язку з тим, що син ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду, в той же час позивачка не має можливості працювати.

Відповідач ОСОБА_1 після досягнення сином повноліття матеріальної допомоги на його утримання не надає, є працездатним, працює як на території України, так і за кордоном. Звернення до нього щодо добровільної сплати аліментів останній ігнорує.

У зв`язку з цим позивач просила суд стягнути із ОСОБА_1 на користь повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду на строк інвалідності, допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення аліментів за один місяць.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 05.07.2022 на строк інвалідності.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей, зокрема і дітей-інвалідів, які досягли повноліття. Відповідач не надав належних та допустимих доказів, що він не може надати матеріальну допомогу своєму синові, який проживає з матір`ю, а обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування скарги зазначає, що виникнення обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей пов`язується з двома умовами: потреба дітей у матеріальній допомозі та можливість батьків надавати таку допомогу.

В апеляційній скарзі зазначено, що повнолітній непрацездатний син відповідача отримує державну соціальну допомогу в розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Разом з тим позивачкою не обґрунтовано та не подано доказів того, що син потребує додаткової матеріальної допомоги, та в якому розмірі.

Відповідачем, в свою чергу, до суду подано документи про відсутність у нього протягом тривалого часу доходів через наявну хворобу, що унеможливлює його працевлаштування, а також відсутність у нього майна. У зв`язку з цим він не може надавати сину матеріальну допомогу. Відтак, у суду не було підстав для задоволення позову.

Крім того, на думку апелянта, судом порушено вимоги цивільно-процесуального законодавства. Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на користь непрацездатного сина, не маючи на це передбачених законом повноважень і тому у суду не було підстав для відкриття провадження у справі. Суд вийшов за межі позовних вимог, стягнувши аліменти не на користь сина, як було заявлено у позові, а на користь позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року без змін як законне, апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначає, що відсутність у відповідача коштів, рухомого та нерухомого майна, проживання його разом зі своїми батьками-пенсіонерами та отримання батьками пенсій також не є підставою для звільнення його від сплати аліментів в розумінні СК України. При цьому у відповідача немає перешкод працевлаштуватись та отримувати дохід. Довідка лікаря-травматолога не є беззаперечним належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом того, що відповідач не може працевлаштуватись. У довідці вказано, що відповідач лише періодично лікується.

Не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи твердження відповідача про те, що син ОСОБА_5 не потребує постійного догляду. До справи у суді першої інстанції додано копію висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом II групи внаслідок психічного розладу №873 від 21 квітня 2022 року, виданого КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я».

Щодо права звертатись з даним позовом ОСОБА_2 вказує на те, на час звернення до суду з даним позовом син ОСОБА_5 не був визнаний недієздатним, тому ставилась вимога про стягнення аліментів на його користь. Під час розгляду справи у суді першої інстанції рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 жовтня 2022 року сина ОСОБА_3 визнано недієздатним, а позивачку призначено його опікуном. За таких обставин позивачка вважає, що місцевий суд в межах позовних вимог правильно стягнув аліменти на користь позивачки на утримання повнолітнього непрацездатного сина.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 9).

Згідно довідки МСЕК від 20.04.2022 року ОСОБА_3 вперше встановлена друга група інвалідності з дитинства з 19.04.22 року на строк до 01 травня 2025 року (а. с. 19). ОСОБА_3 отримує державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю з дитинства II групи, інших доходів не має та за станом здоров`я він позбавлений можливості працювати.

Судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду від 02 лютого 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивачки на утримання дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а. с. 14).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.10.2022 року ОСОБА_3 визнано недієздатним та встановлено над ним опіку. Призначено опікуном його мати ОСОБА_2 (а. с. 78).

ОСОБА_3 проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні, після досягнення повнолітня сина його батько, відповідач, на утримання сина матеріальної допомоги не надає.

Відповідач в своїх запереченнях вказував, що не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, працездатний, офіційно не працевлаштований, рухомого та нерухомого майна у власності не має. За довідкою №415 від 01.08.2022 року КНП «Старосинявська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 періодично лікується у лікаря травматолога, діагноз Двобічний III ст. ПФС Стійкий больовий синдром, потребує оперативного лікування кульшових суглобів (а. с. 48).

За клопотанням представника відповідача в якості свідка була допитана ОСОБА_7 , мати відповідача, яка пояснила суду, що її син не має постійних доходів, має проблеми зі здоров`ям, а тому не може надавати матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_5 .

Відповідно до частини восьмої та дев`ятої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

У частині першій статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення статей 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання повнолітнім непрацездатним дочкою, сином доходів у розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, або у розмірі більшому за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі №459/1381/18.

З підстав викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний утримувати свого повнолітнього непрацездатного сина, який потребує матеріальної допомоги.

Твердження апелянта про те, що повнолітній непрацездатний син ОСОБА_5 отримує державну соціальну допомогу в розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, що є достатньою виплатою, необхідною для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, слід відхилити. Отримання повнолітніми непрацездатними дітьми соціальних пенсій, стипендій, заробітної плати та наявність майна не є безумовною підставою для позбавлення їх права на отримання аліментів та не свідчить про те, що вони не потребують матеріальної допомоги.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи та не є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Суд правомірно відкрив провадження у даній справі, застосувавши аналогію закону, пославшись на те, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син.

Крім того, під час розгляду справи у суді першої інстанції рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 жовтня 2022 року сина ОСОБА_3 визнано недієздатним, а позивачку призначено його опікуном, тому судом порушення норм цивільного процесуального законодавства допущено не було.

Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина.

За таких обставин та з врахуванням зазначених норм законодавства підстави для скасування рішення суду відсутні.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк