Справа № 464/915/21 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/811/790/22 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника Міністерства юстиції України Ган Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04 лютого 2022 року у справі за позовом Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю Боднар про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

Міністерство юстиції України звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Міністерства юстиції України підсобне приміщення площею 107,8 м.кв. по АДРЕСА_1 балансовою вартістю 252 055,50 грн шляхом приведення самочинно збудованої споруди, площею 216 кв.м., в попередній стан.

В обґрунтування позову покликається на те, що рішенням Господарського суду Львівської області від 12.06.2012 за позовом СПД-ФО ОСОБА_2 до СПД-ФО ОСОБА_3 визнано за СПД-ФО ОСОБА_2 право власності на будівлю автомийки загальною площею 216,0 кв.м., що розташовано на АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного судового рішення СПД-ФО ОСОБА_2 12.07.2012 здійснив реєстрацію права власності на будівлю автомийки загальною площею 216,0 кв.м., що розташована на АДРЕСА_1 . В подальшому, 14.02.2013, між СПД-ФО ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу автомийки під літерою «Б-1» площею 216,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Урумовою Ж.М. На підставі вказаного договору 14.02.2013 ОСОБА_1 здійснив реєстрацію права власності на спірну будівлю автомийки.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.06.2013 по справі № 5015/1506/12 задоволено апеляційну скаргу першого заступника прокурора м. Львова, скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 12.06.2012 та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Оскільки право власності на спірне майно набуте СПД-ФО ОСОБА_2 неправомірно, здійснений в подальшому правочин, а саме, укладений 14.02.2013 договір купівлі-продажу автомийки під літерою «Б-1» площею 216,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 є недійсним.

Тому на думку позивача, враховуючи те, що нежитлове приміщення площею 107,8 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , перебувало на балансі ДП «Львівської виправної колонії (№48)», воно повинно бути витребуване від ОСОБА_1 та повернуто у власність держави в особі суб`єкта управління об`єктом державної власності, а саме Міністерству юстиції України.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 04 лютого 2022 року, в яке внесено виправлення ухвалою цього суду від 14 лютого 2022 року, у задоволенні позову Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, ТзОВ «Боднар» про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Рішення суду оскаржило Міністерство юстиції України.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що відповідно до чинного нормативно-правового регулювання діяльності Мін`юсту як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, зокрема, щодо управління об`єктами державної власності, які використовується для забезпечення виконання завдань системи виконання кримінальних покарань та пробації, право вимоги у правовідносинах щодо повернення спірного майна належить Мін`юсту. Проте, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки цим обставинам справи і необгрунтовано вказано про відсутність у позивача права вимоги спірного майна.

Зазначає, оскільки скасовано рішення суду, на підставі якого зареєстровано право власності за СПД ФОП ОСОБА_2 , право відчуження вказаного об`єкту нерухомості в останнього було відсутнє, здійснений в подальшому правочин, а саме укладений 14.02.2013 договір купівлі-продажу будівлі автомийки під літерою «Б-1» площею 216,0 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , вважається недійсним, державна реєстрація права власності на спірне приміщення за ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

У зв`язку із наведеним, зважаючи на недійсність договору купівлі-продажу спірного майна, нежитлове приміщення загальною площею 107,8 м кв., що знаходиться в АДРЕСА_1 . та перебуває на балансі ДП «Львівської виправної колонії (№ 48)», повинно бути витребувано від ОСОБА_1 .

Зазначає, що відчуження спірного майна було проведено без участі органу управління та ДП «Львівської виправної колонії (№ 48)», без надання їх згоди, факт неправомірності набуття майна встановлено судовим рішенням, а тому спірне майно підлягає поверненню у власність держави в особі суб`єкта управління об`єктом державної власності, а саме Міністерству юстиції України.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Міністерства юстиції України Ган Х.П. підтримала апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній.Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 321 ЦК України також визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Застосовуючи положення статті 387 ЦК України, необхідно враховувати, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пунктах 19, 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Львівської області від 12.06.2012 у справі № 5015/1506/12 за позовом СПД-ФО ОСОБА_2 до СПД-ФО ОСОБА_3 визнано за СПД-ФО ОСОБА_2 право власності на будівлю автомийки, загальною площею 216,0 кв.м., що розташована на АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 7-10).

На підставі вказаного рішення суду СПД-ФО ОСОБА_2 12.07.2012 здійснив реєстрацію права власності на будівлю автомийки загальною площею 216,0 кв.м., що розташована на АДРЕСА_1 .

14.02.2013 між СПД-ФО ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу автомийки під літерою «Б-1» площею 216,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Урумовою Ж.М. (т.1 а.с. 19-20).

На підставі вказаного договору 14.02.2013 ОСОБА_1 здійснив реєстрацію права власності на спірну будівлю автомийки.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.06.2013 у справі № 5015/1506/12 задоволено апеляційну скаргу першого заступника прокурора м.Львова, скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 12.06.2012 та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с. 11-16).

Посилаючись на те, що рішення суду, на підставі якого право власності на спірну будівлю автомийки зареєстровано за СПД ФОП ОСОБА_2 , скасовано, позивач просив витребувати вказане майно від ОСОБА_1 як особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд правильно виходив з того, що з довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.02.2021 № 244051488 вбачається, що власником автомийки під літерою «Б-1» площею 216,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 є ТзОВ «Боднар» (т.6 а.с. 162), відповідач ОСОБА_1 на момент розгляду справи в суді не є власником спірної будівлі автомийки, відтак даний позов не може бути задоволений.

Колегія суддів погоджується із таким висновком, оскільки суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 02.03.2023

Головуючий

Судді