Дата документу 16.02.2023Справа № 554/9676/21
Провадження № 2/554/1239/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Бугрія В.М., за участю секретаря судового засідання Сорока Ю.Г., представника позивача ОСОБА_1 , представників відповідачів - адвоката Івашіна Є.В., Пономаренка В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, державного підприємства оборони України «Укрвійськбуд», третя особа: ОСОБА_3 про захист права власності та визнання добросовісним набувачем, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до Міністерства оборони України, державного підприємства оборони України «Укрвійськбуд», третя особа: ОСОБА_3 про захист права власності та визнання добросовісним набувачем.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2021 року відкрито провадження у справі.

В підготовчому засіданні представником відповідача - адвокатом Івашіним Є.В. заявлено клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що спір має розглядатися за правилами господарського судочинства, посилаючись на те, що спір виник між суб`єктом підприємницької діяльністі (фізичною особою-підприємцем) ОСОБА_2 та юридичними особами Міністерством оборони України та ДП МОУ «Укрвійськбуд» стосовно нерухомого майна - нежитлових приміщень, загальною площею 74,5 кв.м. (первісна площа 72,1 кв.м.), по АДРЕСА_1 , які використовується фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 у її господарській діяльності, через що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

З даним клопотанням також погодився представник відповідача Міністерства оборони України.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, вказуючи, що ОСОБА_2 на даний час не являється суб`єктом підприємницької діяльністі .

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача, приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі з огляду на наступне:

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) в редакції, яка діяла на час звернення позивача з позовом, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних,

сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких

справ проводитьсяза правиламиіншого судочинства.

Аналогічні положення містяться у статті 19 ЦПК України, яка є чинною на час розгляду справи.

Аналіз наведених норм свідчить, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком справ, розгляд яких прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

Згідно зі статтями1,12Господарського процесуальногокодексу України (далі ГПК) в редакції, яка діяла на час подання позову, спори між підприємствами, установами, організаціями, особами, які займаються підприємницькою діяльністю, та іншими юридичними особами розглядаються господарськими судами.

Відповідно до статті 4 ГПК України, яка є чинною на час розгляду справи, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України визначено, щогосподарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Згідно з частиною 1 статті 128 ГПК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.06.2019 року по справі № 760/13915/18, припинення підприємницької діяльності до звернення до суду з позовом не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини у справі виникли саме щодо виконання договору поставки, укладеного між суб`єктами господарської діяльності. Тобто стороною правочину виступала фізична особа - підприємець і припинення надалі підприємницької діяльності не змінює правовий статус особи у зобов`язанні.

Таким чином, спори між підприємствами, установами, організаціями, особами, які займаються підприємницькою діяльністю, та іншими юридичними особами розглядаються господарськими судами. При цьому припинення підприємницької діяльності не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Так, відповідно до пунктів 71-73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її права й обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Підприємницьку діяльність фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 припинено, але суд погоджується з думкою представників відповідачів про те, що на час подачі нею позову та на час заявлення клопотання про закриття провадження у справі вона була фізичною особою підприємцем.

Отже, розгляд позовних вимог ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, державного підприємства оборони України, третя особа: ОСОБА_3 про захист права власності та визнання добросовісним набувачем має відбуватися за правилами господарського, а не цивільного судочинства, так як стороною основного правочину виступала фізична особа підприємець і припинення надалі підприємницької діяльності не змінює правовий статус особи у зобов`язанні.

Суд звертає увагу, що у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 Велика Палата Верховного Суду відзначила, що у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 вересня 2019 року у справі № 640/16902/18 також зазначила, що оскільки спірні правовідносини виникли щодо виконання фізичною особою-підприємцем умов господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача з втратою статусу фізичної особи-підприємця не припинилися, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про належність спору до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що провадження у справі слід закрити, оскільки цей спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 255 ч. 1 п. 1, 258-260 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника відповідача задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, державного підприємства оборони України «Укрвійськбуд», третя особа: ОСОБА_3 про захист права власності та визнання добросовісним набувачем закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М.Бугрій