Справа № 1907/256/2012
У Х В А Л А

Іменем України

"22" березня 2023 р.

Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого суду судді Іваницького О.Р.

при секретарі Сеньківській З.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Зборові справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Золочівського відділу Державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії начальника Золочівського відділу Державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Скаржник посилається на те, що рішенням Зборівського районного суду від 14 березня 2012 року з нього в користь ПАБ КБ «ПриватБанк» стягнуто 184 156,33 грн. заборгованості за кредитним договором. 23 жовтня 2012 року державним виконавцем виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження про примусове стягнення суми заборгованості та одночасно накладено арешт на майно боржника з оголошенням заборони його відчуження. 24 грудня 2012 року виконавче провадження виконавчою службою Зборівського районного управління юстиції закінчено в зв`язку з направленням його до іншого відділу ДВС. Зокрема встановлено, ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 . 28 травня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 9207 грн. 81 коп. та постанову про накладення арешту на все його майно. 22 січня 2014 року, у зв`язку з відсутністю майна боржника, виконавчий документ повернуто стягувачу, тобто з цього часу виконавчі дії не проводяться. Також згідно довідок виданих ПАП КБ «ПриватБанк» від 09.07.2015 №2429197 та від 02.02.2021 року ОСОБА_1 заборгованості перед банком не має. 30 січня 2023 року на звернення в Золочівський відділ ДВС про зняття арешту з майна йому відмовлено. Просить визнати бездіяльність начальника Золочівського відділу Державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що полягає у незнятті арешту з майна та зобов`язати його зняти арешт.

Представник скаржника, згідно поданої заяви вимоги підтримав, подав клопотання про розгляд справи без участі скаржника, а також додаткові пояснення до скарги, де зазначив, що стягнення виконавчого збору та витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій не може бути підставою для накладення арешту на майно.

Згідно поданого заперечення начальник Золочівського відділу Державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вважає вимоги безпідставними, оскільки ОСОБА_1 пропустив встановлений законом 10 денний строк оскарження дій посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання судового рішення, оскільки про накладення арешту йому стало відомо ще в січні 2020 року з відповідей Золочівської та Зборівської ДВС. Також Золочівська ДВС є неналежним відповідачем, оскільки арешт на майно накладався Зборівською ДВС в межах виконавчого провадження серія та номер ВП №34845540.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що скарга задоволення не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Зборівського районного суду від 14 березня 2012 року з ОСОБА_1 в користь ПАБ КБ «ПриватБанк» стягнуто 184 156,33 грн. заборгованості за кредитним договором. На виконання рішення суду видано виконавчий лист.

23 жовтня 2012 року державним виконавцем виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 34845440 про примусове стягнення суми заборгованості та в межах того ж виконавчого провадження накладено арешт на майно боржника з оголошенням заборони його відчуження.

24 грудня 2012 року виконавче провадження № 34845440 виконавчою службою Зборівського районного управління юстиції закінчено в зв`язку з направленням його до іншого відділу ДВС. Зокрема встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований АДРЕСА_1 .

Виконавчі провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до витягу ВП- спец розділ від 04.02.2020 року, 28 травня 2013 року державним виконавцем Золочівської ДВС відкрито зведене виконавче провадження № 38186309 та 28 травня 2013 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору, витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, всього на загальну суму 202629,29 грн.. В зв`язку з чим винесено постанову про накладення арешту на все майно ОСОБА_2 які приєднано до зведеного виконавчого провадження.

22 січня 2014 року, у зв`язку з відсутністю майна боржника, виконавчий документ повернуто стягувачу.

Згідно довідок виданих ПАП КБ «ПриватБанк» від 09.07.2015 №2429197 та від 02.02.2021 року ОСОБА_1 заборгованості перед банком не має.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина 1 і 3 статті 451 ЦПК України).

Відповідно до частин 1 і 2 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 47 Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа

На підставі частини 5 статті 47 Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до частини 1 і 2 статті 50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Положеннями частини 1 статті 49 Закону визначені підстави закінчення виконавчого провадження, серед яких відсутня така підстава як повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.

З огляду на викладене суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст. 447 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Золочівського відділу Державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів через Зборівський районний суд.

Суддя Зборівського

районного суду Іваницький О.Р.