Провадження №2/760/4841/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду в розмірі 80000 грн та понесені нею судові витрати в розмірі 24408 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер :03:003:0048, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 НОМЕР_1 . Указана земельна ділянка суміжна з іншими земельними ділянками кадастровий номер :03:003:0059 та :03:003:0058, що належать ОСОБА_2 .

На належних відповідачу ділянках розташований майданчик для компосту та куча навозу (гнійна куча). Означений майданчик для компосту починаючи з 2010 року був розміщений на відстані близько 15 метрів, а гнійна куча - на відстані близько 10 метрів від вхідних дверей та вікон житлового будинку, розміщеного на земельній ділянці, що належить ОСОБА_1 . Від вказаного майданчику розповсюджується різкий запах. У зв`язку з дуже близьким розташуванням майданчику до належного їй житлового будинку знаходитися на території, що прилягає до будинку та відкривати вікна в будинку неможливо.

В 2014 році вона звернулася до відповідача з проханням перенести вказані споруди. Відповідач погодилася, однак так і не зробила цього.

07 липня 2017 року вона звернулася зі скаргою на розміщення ОСОБА_2 компостного майданчику з порушенням будівельних норм до правління СТ «Автоматика» та просила зобов`язати останню перенести майданчик. Протоколом засідання правління СТ «Автоматика» №7 від 17 липня 2017 року ОСОБА_2 рекомендовано прибрати компостний майданчик в кінець належної їй земельної ділянки до кінця жовтня 2017 року.

Оскільки рекомендації правління СТ «Автоматика» №7не були виконані, у 2019 році вона повторно звернулася до голови правління зі зверненням. Протоколом засідання правління СТ «Автоматика» ОСОБА_2 знову було рекомендовано прибрати компостний майданчик та встановлено сформувати комісію для перевірки вказаного питання.

27 липня 2020 року вона звернулася до голови Броварської районної державної адміністрації Київської області, в.о. голови Калитянської селищної об`єднаної територіальної громади, старости Заворицького старистинського округу Калитянської селищної об`єднаної територіальної громади з заявою про проведення обстеження земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:003:0059 та :03:003:0058, що належать ОСОБА_2 , щодо дотримання вимог законодавства під час виконання робіт з влаштування майданчику для компосту та зобов`язання ОСОБА_2 усунути порушення шляхом демонтажу майданчику для компосту на глибину двору не ближче 20 метрів від вікон належного їй житлового будинку.

28 липня 2020 року відповідач почала переносити компостний майданчик.

Листом від 10 серпня 2020 року №1146 в.о. голови Калитянської селищної об`єднаної територіальної громади, старости Заворицького старистинського округу Калитянської селищної об`єднаної територіальної громади повідомлено, що 04 серпня 2020 року було направлено комісію щодо обстеження території земельної ділянки ОСОБА_1 . Комісія оглянула вищезгадану територію і склала акт №23, відповідно до якого майданчик для компосту знаходиться на відстані 22 метри від її садового будинку.

Позивач вказує, що починаючи з 2010 року по 28 липня 2020 року вона була вимушена дихати вмістом цього компостного майданчику та гнійної кучі, оскільки ОСОБА_2 до майданчику утилізувалися відходи, а саме: залишки їжі, трава та листя, які вона обробляла ядохімікатами, гній худоби.

Внаслідок неправомірних дій відповідача, а саме порушення правил добросусідства, їй завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що від компостного майданчику та гнійної ями розповсюджувався різкий специфічний запах та у зв`язку з дуже близьким їх розташуванням до належного їй житлового будинку знаходитися на території, що прилягає до будинку та відкрити вікна в будинку не можливо, що створювало для неї незручності у користуванні належною їй власністю. Кожне відвідування належного їй будиночку було для неї стресом. Крім того, вона вимушена була умовляти відповідача перенести компостний майданчик, внаслідок чого терпіла численні образи та знущання, які відбувались систематично. Також до негативних наслідків вона відносить нервовий стрес, який виразився у додаткових витратах часу для захисту своїх інтересів.

Зазначила, що компостний майданчик покритий шифером, який під дією оточуючих факторів виділяє багато азбестового пилу, внаслідок чого у неї погіршилося здоров`я (а саме через те, що вона вдихає алергени, у 2020 році було встановлено прикореневе ураження легень, посилювалися симптоми захворювання щитовидної залози). Тому вона почала відчувати незручності та докладати додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя, купувати та приймати ліки для стабілізації свого самопочуття та здоров`я, бiльше часу витрачати на вимушене спілкування з лікарями.

Завдану їй моральну шкоду оцінює у 80000 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 червня 2021 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Ухвалою суду від 11 червня 2021 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом сплати судового збору.

Ухвалою від 08 липня 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

29 грудня 2021 року представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Нечипоренко Н.С. подано відзив, в якому вона просила відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача 32000 грн в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

В обґрунтування заперечень проти позову вказала, що обставини, викладені у позовній заяві, не відповідають дійсності. Відповідач дійсно була власником земельних ділянок :03:003:0059 та :03:003:0058, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , земельні ділянки 55, АДРЕСА_2 , проте 07 червня 2021 року вона їх продала. Вважає, що позивачем не доведено наявність маральної шкоди, протиправність діяння, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням.

Вказала, що ОСОБА_1 набула права власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:003:0048, адреса: Київська область, Броварський район, с/рада Заворицька, «Автоматика», садівниче товариство громадської організації садівничого товариства «Заворичі», земельна ділянка НОМЕР_1 , лише 27 травня 2017 року, тому жодних її прав у 2014 році порушено не було.

Зазначила, що позивачем не надано доказів щодо наявності права власності на житловий будинок, розташований на вищевказаній земельній ділянці, а також доказів щодо її проживання за місцем розташування земельної ділянки № НОМЕР_1 у період з 2010 року до 28 липня 2020 року. Також нею не надано схеми розміщення земельних ділянок № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , а також розташування на них будівель і споруд.

Крім того, вказала, що позивачем не надано жодного належного доказу, що результати її медичного обстеження мають причинно-наслідковий зв`язок взагалі з впливом зовнішнього середовища, а не лише з її візитами до с. Зворичі. Також зауважила, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу.

29 грудня 2021 року представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Нечипоренко Н.С. подано заяву про виклик свідків.

Ухвалою від 21 березня 2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача про виклик свідків було відмовлено.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача та заперечення відповідача, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер :03:003:0048, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №88210399 від 27.05.2017 року.

Відповідач ОСОБА_2 була власником такого майна:

- садового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 31 травня 2012 року Виконкомом Заворицької сільської ради;

- земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер :03:003:0058, що розташована за адресою АДРЕСА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №094295;

- земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер :03:003:0059, що розташована за адресою АДРЕСА_4 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-КВ №090481, який зареєстровано за №3 12.04.2002 року.

07 червня 2021 року ОСОБА_2 відчужила належні їй садовий будинок та земельні ділянки. Указані обставини підтверджується копіями договору купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 07.06.20201 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.06.20201 року, посвідчені приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлакою О.В.

Позивач звернувшись до суду з указаним позовом, вказала, що на належних відповідачу ОСОБА_2 земельних ділянках розташований майданчик для компосту та куча навозу (гнійна куча). Означений майданчик для компосту починаючи з 2010 року був розміщений на відстані близько 15 метрів, а гнійна куча - на відстані близько 10 метрів від вхідних дверей та вікон житлового будинку, розміщеного на її земельній ділянці. Від вказаного майданчику розповсюджується різкий запах. У зв`язку з дуже близьким розташуванням майданчику до належного їй житлового будинку знаходитися на території, що прилягає до будинку та відкривати вікна в будинку неможливо.

07 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася зі скаргою до правління СТ «Автоматика» щодо розміщення власником ділянки № НОМЕР_2 ящиків для утворення гумусу та гною з порушенням будівельних норм та просила зобов`язати останню перенести майданчик.

Протоколом засідання правління СТ «Автоматика» №7 від 18 липня 2017 року рекомендовано власнику ділянки АДРЕСА_2 прибрати ящики для утворення гумусу в кінець земельної ділянки до кінця жовтня 2017 року, а гній для добрив - до кінця квітня 2018 року.

27 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до голови Броварської районної державної адміністрації Київської області, в.о. голови Калитянської селищної об`єднаної територіальної громади, старости Заворицького старистинського округу Калитянської селищної об`єднаної територіальної громади з заявою про проведення обстеження земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:003:0059 та :03:003:0058, що належать ОСОБА_2 , щодо дотримання вимог законодавства під час виконання робіт з влаштування майданчику для компосту та зобов`язання ОСОБА_2 усунути порушення шляхом демонтажу майданчику для компосту на глибину двору не ближче 20 метрів від вікон належного позивачці житлового будинку.

Позивач стверджує, що 28 липня 2020 року відповідач почала переносити компостний майданчик.

Як вбачається з листа в.о. голови Калитянської селищної об`єднаної територіальної громади від 10 серпня 2020 року №1146, адресованого ОСОБА_3 , останню було повідомлено, що 04 серпня 2020 року було направлено комісію щодо обстеження території земельної ділянки № НОМЕР_1 , яка оглянула вищезгадану територію і склала акт №23, відповідно до якого майданчик для компосту знаходиться на відстані 22 метри від її садового будинку.

Згідно листа в старости Заворицького старистинського округу Калитянської селищної об`єднаної територіальної громади від 19 серпня 2020 року №34, позивача було повідомлено, що 04 серпня 2020 року було обстежено земельні ділянки та встановлено, що компостний майданчик знаходиться на відстані 22 метри від її садового будинку. Відповідно до таблиці 6.7. Розділу «Садибна забудова» відстань витримано. Дата перенесення невідома.

Позивач вважає, що неправомірних дій відповідача, а саме порушення правил добросусідства, їй завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що від компостного майданчику та гнійної ями розповсюджувався різкий специфічний запах та у зв`язку з дуже близьким їх розташуванням до належного їй житлового будинку знаходитися на території, що прилягає до будинку та відкрити вікна в будинку не можливо, що створювало для неї незручності у користуванні належною їй власністю. Кожне відвідування належного їй будиночку було для неї стресом. Крім того, вона вимушена була умовляти відповідача перенести компостний майданчик, внаслідок чого терпіла численні образи та знущання, які відбувались систематично. Також до негативних наслідків вона відносить нервовий стрес, який виразився у додаткових витратах часу для захисту своїх інтересів. Зазначила, що компостний майданчик покритий шифером, який під дією оточуючих факторів виділяє багато азбестового пилу, внаслідок чого у неї погіршилося здоров`я (а саме через те, що вона вдихає алергени, у 2020 році було встановлено прикореневе ураження легень, посилювалися симптоми захворювання щитовидної залози). Тому вона почала відчувати незручності та докладати додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя, купувати та приймати ліки для стабілізації свого самопочуття та здоров`я, бiльше часу витрачати на вимушене спілкування з лікарями. Завдану їй моральну шкоду оцінює у 80000 грн.

Положеннями ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як роз`яснено у п.3, п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

За змістом положень частин першої-третьої, п`ятої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до пунктів «г» та «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Частинами першою та другою статті 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до п.3.26. ДБН 360-92. Містобудування. Планування і забудови мiських і сільських поселень (що діяли станом на 17 липня 2017 року) відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб.

Згідно п.6.1.48 ДБН Б.2.2-12:2019. Планування та забудова територій (що діють з 01.10.2019) на територіях дачної і садової забудови трасування доріг та проїздів, розміщення вбудовано-прибудованих або окремо розташованих гаражів, дачних та садових будинків, інших споруд та відстані між ними слід приймати у відповідності з вимогами підрозділу «Садибна забудова».

Відповідно до Таблиці 6.7 Розділу «Садибна забудова» відстань житлового будинку від майданчику для компосту, сховищ для добрив має становити 20 м.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер: :03:003:0048.

Разом з тим позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що на вказаній земельній ділянці, яка належить їй на праві власності, розташовано житловий будинок, як і не надано доказів, що такий будинок належить їй на праві власності чи на праві користування, у тому числі у період з 2010 року до 28 липня 2020 року.

Позивач у позовній заяві стверджує, що на належних відповідачу земельних ділянках починаючи з 2010 року були розміщені майданчик для компосту - на відстані близько 15 метрів, та гнійна куча - на відстані близько 10 метрів від вхідних дверей та вікон її житлового будинку.

Проте, належних доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надано.

Натомість з листа в.о. голови Калитянської селищної об`єднаної територіальної громади від 10 серпня 2020 року №1146 та акту обстеження території земельної ділянки № НОМЕР_1 СТ «Автоматика» №23 від 04 серпня 2020 року вбачається, що компостна яма на території ділянки ОСОБА_2 фактично розташована на відстані 22 метри від дачного будинку ОСОБА_1 .

У протоколі засідання правління СТ «Автоматика» №7 від 18 липня 2017 року також не зафіксовано, на якій відстані від будинку ОСОБА_1 розташовані такі ящики для гумусу та гній для добрив.

З доданих позивачем фотографій взагалі не вбачається можливим встановити час та місце здійснення фотографування, а також розташування компостного майданчика на земельній ділянці та відстань від нього до будинку позивача.

Також позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що від розташованого на земельній ділянці відповідача компостного майданчику розповсюджувався різкий специфічний запах, що створювало для ОСОБА_1 незручності у користуванні належною їй власністю.

Позивач також стверджує, що компостний майданчик покритий шифером, який під дією оточуючих факторів виділяє багато азбестового пилу, внаслідок чого у неї посилювалися симптоми захворювання щитовидної залози, а також через те, що вона вдихає алергени, у 2020 році було встановлено прикореневе ураження легень.

Проте із поданих позивачем копій медичних документів не вбачається можливим встановити причинний зв`язок між погіршення здоров`я ОСОБА_1 та дією впливу на її здоров`я зовнішнього середовища, зокрема азбестового пилу.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено факту спричинення їй моральної шкоди, протиправність поведінки відповідача ОСОБА_2 , а відтак і наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача, а тому позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.10, 12, 89, 142, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі :

- позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва Н.М. Аксьонова