УХВАЛА

іменем УКРАЇНИ

01.03.2023

Справа № 2-1454/09

Провадження № 4-с/331/5/2023

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Фісун Н.В., за участю секретаря Кіріченко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , представник скаржника ОСОБА_2 на дії уповноваженої особи Олександрівського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро), зацікавлена особа:ТОВ « Фінансова компанія «Довіра та гарантія», АТ «ПравексБанк» щодо відмови у скасуванні арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Першина І.М. звернувся до суду із скаргою на дії уповноваженої особи Олександрівського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро), зацікавлена особа:ТОВ « Фінансова компанія «Довіра та гарантія», АТ «Правекс Банк» щодо відмови у скасуванні арешту майна.

В скарзі вказує, що в межах виконавчого провадження № 35316937 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1454/09 виданого 30.11.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення боргу в сумі 57 714,84 гривень на користь АКБ «Правекс-банк», постановою державного виконавця Олександрівського ВДВС міста Запоріжжя ГТУ юстиції у Запорізькій області Коломієць С.С. від 03.12.2012 року звернено стягнення на майно ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 . Згідно відповіді Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 11270/1 від 17.08.2022 року, 25.06.2715 року у відповідності до п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», зазначений виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі відповідної постанови, однак питання про зняття арешту з майна боржника не вирішувалось.

Згідно зазначеної відповіді Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції («м. Дніпро), виконавче провадження було знищено зі спливом терміну зберігання. Внаслідок цієї обставини, копії будь-яких документів в тому числі і постанови про накладення арешту на майно Позивача від 03.12.2012 року, Олександрівським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не надано, про можливість та умови скасування накладеного раніше арешту на майно ОСОБА_1 заявнику не повідомлено.

У відповідь на адвокатський запит від 11.08.2022 року АТ «ПРАВЕКС БАНК» листом від 30.08.2022 року вих. № 5711/06-БТ повідомило, що всі матеріали кредитної справи за кредитним договором між АТ «ПРАВЕКС БАНК» та ОСОБА_1 були передані ТОВ «ФК`ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

У відповідь на адвокатський запит в]д 12.09.2022 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» листом від 26.10.2022 року вих. № 66697 повідомило, що у відповідності до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2 від 31.05.2017 року укладеного між АТ «ПРАВЕКС БАНК» та ТОВ «ФК`ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», право грошової вимоги за кредитними договорами № 2829-007/06Р від 21.12.2006 року та №2829- 009/07Р від 18.04.2007 року укладеними між Пат КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК`ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Інформації про повторне звернення до примусового виконання виконавчого листа № 2-1454/09 виданого 30.11.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення боргу в сумі 57 714,84 гривень на користь АКБ «Правекс-банк» ТОВ «ФК`ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» не надано.

Разом із тим, станом на теперішній час інформація в Єдиному реєстрі боржників відносно ОСОБА_1 відсутня, арешт майна останнього, накладений постановою державного виконавця Олександрівського ВДВС міста Запоріжжя ГТУ юстиції у Запорізькій області Коломієць С.С. від 03.12.2012 року не знято.

Не зважаючи на це, станом на теперішній час, скаржник обмежений у праві розпорядження власним майном через наявність зазначеного арешту, накладеного з метою забезпечення виконання виконавчого листа, строк пред`явлення до виконання якого сплив та не може бути поновлено, що унеможливлює врахування такого виконавчого документа при обґрунтуванні правомірності продовження строку дії раніше накладеного арешту.

Продовження дії зазначеного арешту майна Скаржника, порушує "виправдане очікування" останнього щодо отримання можливості ефективного використання права власності відносно нерухомого майна, яке йому належить, та не є пропорційним переслідуваній меті такого арешту внаслідок того, що Позивачу доводиться нести індивідуальний та надмірний тягар.

Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Враховуючи, що арешт майна боржника у виконавчому провадженні є триваючим заходом, умови та порядок скасування зазначеного арешту майна органом державної виконавчої служби листом від 17.08.2022 року боржнику не повідомлено, що обумовило необхідність відшукання Скаржником додаткової інформації щодо перебування виконавчого листа на примусовому виконанні, вважає, що передбачений десятиденний строк для оскарження дії (бездіяльності) посадової особи органу державної виконавчої служби пропущено з поважних причин та таки строк має бути поновлено судом. Прохає суд поновити ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) посадової особи органу державної виконавчої служби.

Визнати протиправними дії (бездіяльність) уповноваженої особи Олександрівськьго відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо відмови у скасуванні арешту майна ОСОБА_1 , накладеного у відповідності до постанови державного виконавця Олександрівського ВДВС міста Запоріжжя ГТУ юстиції у Запорізькій області Коломієць С.С. від 03.12.2012 року про накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні № 35316937.

Зобов`язати уповноважену особу Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) скасувати арешт майна ОСОБА_1 , накладений у відповідності до постанови державного виконавця Олександрівського ВДВС міста Запоріжжя ГТУ юстиції у Запорізькій області Коломієць С.С. від 03.12.2012 року про накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні № 35316937-і.

У судовому засіданні представник скаржника адвокат Першин І.М. підтримав скаргу, та прохав суд її задовольнити.

Представник Олександрівського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро) до судового засідання не з`явився, прохав суд розглядати справу у їх відсутність, проти задоволення скарги заперечували, долучивши відзив до матеріалів справи. У відзиві вказали, що 20.11.2012 до Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшов виконавчий лист № 2-1454/09 виданий Жовтневим районним судом м.Запоріжжя від 30.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ «Правекс-банк» суми боргу у розмірі 57 714,84 грн. Постановою державного виконавця від 23.12.2012 було відкрито виконавче провадження № 35316937. 29.10.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення вищевказаного виконавчого провадження па підставі пункту 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», що не передбачає зняття арешту, накладеного па манно (кошти) боржника, не виключаються відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, не скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання виконавчого документа. Станом на 23.01.2023 відсутнє підтвердження щодо сплати боржником боргу за вищевказаним виконавчим документом. Таким чином можна дійти висновку,що державний виконавець вжив всіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення суду у відповідності до норм чинного законодавства Закону України «Про виконавче провадження», а тому подальші дії щодо вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення не суперечать та здійсненні з дотриманням норм чинного законодавства. У зв`язку із вищевикладеним, відсутні підстави для зняття арешту, накладеного на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Представник АТ «Правекс Банк» до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся у судовому порядку.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до судового засідання не з`явився, прохав суд розглядати справу у їх відсутність, проти задоволення скарги заперечували, долучивши відзив до матеріалів справи. У відзиві вказали,що виконавчий лист Жовтневого районного суду м. Запоріжжя №2-1454/09 виданий від 30.11.2012 не втратив юридичну силу відповідно до ст.12Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий лист було направлено АКБ «Правекс-банк» як стягувачу. Однак, після укладення договору факторингу №2 від 31.05.2017 виконаний лист № 2-1454/09 не було передано правонаступнику, що може свідчити про його втрату. Скаржником не додано доказів до суду, щодо підтвердження недопущення пропуску строку на оскарження дії/бездіяльності (тих чи інших постанов, відміток про ознайомлення), оскільки постанова про повернення виконавчого провадження №35316937 та №42707636 винесених від 29.10.2013 та 25.06.2015 відповідно, а скаргу подано 19.12.2022, що перевищує строк на оскарження на 3329 календарних днів. Необхідно зазначити, що неотримання постанов та/або знищення матеріалів не може бути підставою для скасування заходів примусового виконання після 9 років, оскільки зобов`язання не були та не виконуються й досі. Прохає звернути суд увагу, що боржник проживає за місцем прописки увесь час та ймовірно за все був повідомлений про усі дії, що вчинялись ДВС або навмисно не отримував останні.

Необхідно зазначити, що неотримання постанови про арешт коштів(майна) боржника не може бути підставою для її скасування.

Також, оскільки орган державної виконавчої служби не може надати інформацію (технічно та/або фізично) щодо ознайомлення чи не ознайомлення останнього з будь якими процесуальними документами, копії документів обов`язок доказування обставин недопущення пропуску строку або порушення прав як людини відноситься до сторони заявника. Звертає увагу суду, що боржник почав оскаржувати дії через 9 років, коли правонаступник вийшов на зв`язок у червні 2022 року для врегулювання спору (інформація про це міститься в базі даних компанії, що може бути додано у разі необхідності),

Отже, виходячи з наведеного вище, вважають, що боржником не доведена поважність причини пропуску строку на оскарження дій/бездіяльності посадової особи та/або Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у будь якій мірі і дії боржника направлені виключно для ухилення від забезпечення виконання рішення та задоволення власних потреб в обхід прав правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Таким чином, за 9 років боржника не цікавила доля його прав на нерухоме майно та врегулювання конфлікту. Із попередньої розмови із представником скаржника ОСОБА_2 , у телефонній розмові, останній як представник повідомив ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», що їх не цікавить питання вирішення заборгованості. Таким чином, боржник і надалі ухиляється від зобов`язань, що виникли за кредитними договорами № 2829-(Н)7/06Р від 21.12.2006 та 2829-009/07Р від 18.04.2007, на загальну суму - 658 252,08 гри,, за договором відступлення №2 від 31.05.2017, та 57 714,84 грн., за рішенням суду 2-1454/09, що порушує права правонаступника та прямо свідчить про ухилення від виконання зобов`язань. З приводу посилання боржником, на те що, він відсутній у Єдиному реєстрі боржників України, ЄРБ почала своє функціонування із 2014 року, а автоматизацію з 2016 року, тому при винесенні постанови про відкриття, боржник вносився до внутрішньої бази АСВП але фактично він ним вважається досі, тому що виконавчі провадження не були фактично завершені з підстав ст.. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Намагаючись скасувати арешт сторона порушує права правонаступника, пряму норму Конституції, Закону України «Про виконавче провадження» в частині примусового виконання та права стягувача мати правові вимоги стосовно боржника. Звертають увагу, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не скористалась своїм правом, а тому ухвалення рішення про скасування постанови про арешт майна боржника №35316937 може прямо порушити права стягувача та заподіяти матеріальної шкоди новому кредитору. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» вважає, що виконавче провадження №35316937 було відкрито із дотриманням вимог чинного законодавства та усіма вжитими діями у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Прохають суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги про оскарження дій/бездіяльності уповноваженої особи в рамках ВП №35316937 у повному обсязі.

Суд заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно частин 2,3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні в Олександрівському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 35316937 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1454/09 виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя від 30.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ «Правекс-банк» суми боргу у розмірі 57 714,84 грн.

29.10.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення вищевказаного виконавчого провадження на підставі пункту 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», що не передбачає зняття арешту, накладеного на майно (кошти) боржника, не виключаються відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, не скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання виконавчого документа.

26.03.2014 року до відділу повторно надійшов виконавчий документ з примусового виконання виконавчого листа № 2-1454/09 виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя від 30.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ «Правекс-банк» суми боргу у розмірі 57 714.84 пзп. АСВП № 42707636.

25.06.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення вищевказаного виконавчого провадження на підставі пункту 2 ста Закону України «Про виконавче провадження», що не передбачає зняття арешту, накладеного на майно (кошти) боржника, не виключаються відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, не скасовуються інші виконавцем заходи щодо виконання виконавчого документа. Вищевказані виконавчі провадження були передані до архіву.

Згідно з ч.1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень, зокрема є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ч. 2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Отже, вказаною нормою не передбачено зняття арешту у випадку повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки провадження не є закінченим, а тому й не звільняє боржника від обов`язку виконати рішення суду, а відповідно і від негативних наслідків, передбачених Законом, за його невиконання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для зняття арешту у виконавчому провадженні №35316937 відкритого відносно боржника ОСОБА_1 , оскільки державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією і Законом.

Частина 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначає випадки зняття арешту та не містить такої підстави як повернення виконавчого документа стягувачу.

Інших підстав, передбачених законом які б надавали право державному виконавцю зняти арешт скаржником не наведено.

Станом на час звернення з заявою відомостей які б свідчили про повне виконання рішення суду, за яким проводиться стягнення відносно боржника ОСОБА_1 державному виконавцю надано не було.

У судовому засіданні представник скаржника також пояснив, що рішення суду не виконане до сьогоднішнього дня.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У пункті 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2012 роз`яснено, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З огляду на викладене, при вирішенні питання щодо зобов`язання державного виконавця вчинити дії щодо зняття арешту з майна боржника, слід виходити з того, що суд не вправі підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження державного виконавця (державної виконавчої служби) щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до їх компетенції.

Суд вважає причини пропуску строку для подання скарги поважними та вважає за необхідне поновити їх, так як доказів отримання постанов по виконавчому провадженні відносно ОСОБА_1 суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447, 449 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду із скаргою на дії (без дії) посадової особи органу державної виконавчої служби.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , представник скаржника ОСОБА_2 на дії уповноваженої особи Олександрівського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро), зацікавлена особа: ТОВ « Фінансова компанія «Довіра та гарантія», АТ «ПравексБанк» щодо відмови у скасуванні арешту майна- відмовити.

Копію даної ухвали направити сторонам.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, або отримання її копії.

Повний текст ухвали складено 2.03.2023 року.

Суддя: Н.В.Фісун