Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції/ м.Київ/, третя особа: П`ята Київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, внесений на підставі постанови 750/26 від 06 серпня 2003 року державною виконавчою службою у Солом`янському районі.

Посилається в позові на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 03 червня 2003 року вона придбала квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 .

Згідно реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна право власності на квартиру 09 липня 2003 року ареєстровано за нею.

З метою відчуження квартири вона звернулася до нотаріуса, де їй було повідомлено про накладений арешт на квартиру відділом державної виконавчої служби Солом`янського району.

На її звернення з цього приводу було повідомлено про накладення арешту на квартиру, як майна ОСОБА_2 , однак перевіркою АСВП було встановлено відсутність виконавчих проваджень щодо неї.

З урахуванням цього, а також того, що вона не стороною виконавчого провадження, обтяженим майном є належна їй на праві власності квартира, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 13 вересня 2022 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов.

Згідно з відомостями, які містяться в матеріалах справи, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі 03 жовтня 2022 року, а третя особа - 29 вересня 2022 року.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, а третій особі - для надання письмових пояснень щодо позову.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджатися своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За правилами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено та підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом`янського району міста Києва від 06 серпня 2003 року був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Власником квартири зазначено ОСОБА_2 .

З листа Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 14 липня 2022 року на звернення позивачки вбачається, що арешт на спірну квартиру накладено на майно ОСОБА_2 , однак перевіркою а автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчих проваджень щодо не виявлено.

Порядок та підстави зняття арешту з майна, накладеного в межах виконавчого провадження, врегульовано ст.ст.50, 60 Закону.

За містом ст. 50 Закону арешт з майна знімається постановою державного виконавця в разі завершення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст. 60 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом

про визнання права власності на це майно і про зняття з нього

арешту.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою

начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому

безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено

порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Як зазначено вище, на момент накладення арешту на квартиру її власником була позивачка.

Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб?єктів права власності.

За змістом ч.ч.1 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно з даною статтею фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі « Вендітеллі проти Італії» /1994 / Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності.

Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Стаття 1 Протоколу вимагає, перш за все і особливо, щоб втручання державної влади у використання права на майно було законним / рішення в справі « Півень проти України 2004 рік/.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно.

Тобто, право власності позивача, як абсолютне право, може бути захищене лише при доведеності самого факту порушення.

Позивач зазначила, що вона не була і не є боржником у виконавчому провадження і на момент накладення арешту на квартиру її власником була вона, а не боржник у виконавчому провадженні на той момент.

Відповідач, не подавши відзив на позов, дані обставини не спростував.

За змістом ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Представник відповідача, не подавши до суду відзиву, будь-яких доказів, які б відповідали вказаним принципам доказування, та спростували доводи позивача, суду не надав.

В свою чергу, доводи позивача підтверджені належними та допустимими, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПУ України, доказами.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача.

Що стосується вимоги про виключення інформації про арешт з Єдиного реєстру заборон, це є наслідком зняття арешту з майна і додаткового вирішення не потребує.

Керуючись ст.ст. 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 15,16,317,319,321, 368, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця Відділу державної вимокнавчої служби у Солом`янському районі постановою від 06 серпня 2002 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолятивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва