Справа № 464/4734/22
пр.№ 2/464/395/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2023 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Мички Б.Р.

при секретарі Ірочко М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення. В обгрунтування позовних вимог вказала, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13.08.2021 року задоволено позовну заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у праві приватної спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Визначено, що розмір частки у праві спільної сумісної власності на квартиру є рівними та становить по 1/3 частині кожному. Починаючи з 2020 року між позивачем та відповідачем, як співвласниками квартири виникають конфлікти з приводу користування, утримання та збереження майна. Вона через неправомірні дії відповідача позбавлена права користування нею, про що свідчить неодноразові звернення до правохоронних органів. На неодноразові звернення позивача до відповідача звільнити житлову кімнату або вона змогла користуватися нею разом із третьою особою (мамою), в тому числі надати ключі, аби вона мала змогу зробити дублікат відповідач категорично відмовляється. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 18.11.2022 року прийнято позовну заяву до розгялду та відкрито провадженя у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 25.01.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.

В судове засідання позивач не з`явилася, її представником подано до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно з ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.

З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.

У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів законодавець визначає як припинення дії, що порушує право.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачу на праві спільної сумісної власності належить 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Іншим співвласникам квартири ОСОБА_3 , ОСОБА_2 теж належить 1/3 частина квартири.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать правоволодіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За ст. 270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що добровільної згоди щодо користування квартирою відповідач не надає, на неодноразові звернення, щодо спільного користування майном, відповідач не реагує.

У матеріалах справи наявний лист ЛРУП №2 ВП №2 ГУНП у Львівській області від 09.09.2022 з якого вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася з заявами до відділу поліції.

15.12.2022 року щодо відповідача ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника з якого вбачається, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 вчиняв домашнє насильство відносно своєї сестри.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису (а.с.20а) вбачається, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою, відмовляється надати ключі від квартири, щоб позивач мала змогу зробити дублікат ключів.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач без законних на те підстав чинить перешкоди у користуванні житлом, не допускаючи проживання позивача. Суд вважає, що порушене право позивача підлягає відновленню в судовому порядку, у зв`язку з чим слід зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вселити позивача у квартиру, зобов`язати відповідача звільнити одну із житлових кімнат та надати позивачу ключі від вхідних дверей.

Тому суд вважає, що порушене право позивача підлягає відновленню в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

При цьому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 1984, 80 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 369 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_1 в квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 звільнити одну із житлових кімнат та надати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1984, 80 грн. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 13.03.2023 року.

Суддя: Б.Р. Мичка