КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Лужецька О.Р.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4979/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Савченка С.І., Ігнатченко Н.В.

секретар - Олешко Л.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

За зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною за визначення способу участі у вихованні дитини.

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовомдо суду.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що під час шлюбу з відповідачем у них народилася дитина, дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року шлюб між подружжям розірваний

Після розлучення між батьками існує спір щодо проживання доньки з одним з них, участі у вихованні та її утриманні. Позивачка постійно піклується про дитину( від її народження ) , стежить за станом її здоров`я, виховує та піклується про неї. Між матір`ю та дитиною існує тісний психологічний контакт. Позивачка має стабільний дохід, у квартири, у якій вона з донькою мешкає створені усі умови для проживання, виховання та розвитку, що свідчить про спроможність позивачки задовольнити гармонійний розвиток особистості дитини.

У прохальній частині позову просила

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

У лютому 2022 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини.

Відповідач ОСОБА_2 свої вимоги обґрунтовував тим, що з кінця жовтня 2019 року ОСОБА_1 нічого не сказавши, забрала дитину і пішла жити окремо. З цього часу на його телефонні дзвінки не відповідала. Десь орієнтовно до лютого 2020 року донька ОСОБА_3 відповідала на телефонні дзвінки батька, але говорила тихо, щоб її ніхто не чув. В подальшому, а саме з моменту ініційованого ОСОБА_1 поділу майна, донька вже не відповідає на його телефонні дзвінки. У месенджерах доньки заблоковано можливість надсилати повідомлення з номеру телефону батька. Незважаючи на те, що Дарницькою РДА у м. Києві було прийнято Розпорядження від 08 вересня 2021 № 670 «Про визначення участі батька у вихованні його дитини ОСОБА_3 », ОСОБА_1 перешкоджає йому у спілкуванні з донькою.

У прохальній частині позову просив -

Зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні дитини ОСОБА_3 та спілкуванні з нею, не допускати протиправних та негативних розмов стосовно батька дитини ОСОБА_2

-визначити участь батька у вихованні дитини, встановивши йому спілкування з донькою наступним графіком

- кожні перша, третя неділя місяця з 12.00 до 17.00 год.;

- кожна друга середа кожного місяця з 18.30 до 20.30;

- кожна четверта субота кожного місяця з 19.00 год до 12 .00 наступного дня , з правом ночівлі дитини за місцем проживання батька ( в окремих кімнатах)

- у дні народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 у парні роки ( 2022,2024 ,2026 і т.д. з 10.00 до 20.00

-оздоровлення - не менше 10 днів протягом липня - серпня за попередньою домовленістю між батьками.

-з можливістю у визначені графіком дні відвідування дитиною місця проживання батька , його батьків ( дідуся та бабусі) , інших місць в Україні за бажанням дитини .

Зобов`язати ОСОБА_1 за два дні до дня зустрічі з дитиною надати йому інформацію щодо фактичного місця навчання,проживання,перебування дитини, а у разі настання таких змін - повідомити про це його особисто на наступний ден з дня настання таких обставин .

Вирішити питання розподілу судових витрат .

Ухвалою Дарницького районного суду від 22 лютого 2022 року зустрічний позов прийнято для спільного розгляду з первісним.

Представник третьої особи, Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації направив висновок про доцільність визначення місця проживання дитини та визначила участь батька у вихованні дитини.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено

Визначено місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визначено наступний графік побачень ОСОБА_2 з малолітньою дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-перша, третя неділя місяця з 12.00 до 17.00 год.;

-другий, четвертий вівторок місяця з 18.30 до 20.30;

-день народження дитини (ІНФОРМАЦІЯ_2) - з 10.00 до 20.00 (парні роки);

-оздоровлення - не менше 10 днів протягом липня - серпня за попередньою домовленістю між батьками.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення в частині задоволення зустрічного позову скасувати, ухвалити в цій частині рішення про відмову у задоволенні позову .У скарзі зазначала, що суд неповно з`ясував обставини в цій частині , і прийшов до помилкового висновку про визначення участі батька у вихованні дітей . В частині задоволення позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю рішення на оскаржене , тому не підлягає перегляду в апеляційному порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу , відповідач ОСОБА_2 вважав рішення законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 09 березня 2023 року за адресами , які були зазначені в матеріалах справи, сторони та їх представники приймали участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції. Третя особа повідомлена належним чином,заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Представник відповідача ОСОБА_2 приймав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції .

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Враховуючи, що апелянт ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, відсутні підстави вважати її неявку поважною.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що з 15жовтня 1994 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2020 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року шлюб розірвано

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка разом з дитиною проживає за адресою:АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.ч. 2, 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного Кодексу України).

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 Сімейного Кодексу України).

За нормами ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом ОСОБА_2 зазначає, з кінця жовтня 2019 року ОСОБА_1 нічого не сказавши, забрала дітей і пішла жити окремо. З цього часу на його телефонні дзвінки не відповідала. Десь орієнтовно до лютого 2020 року донька відповідала на телефонні дзвінки батька, але говорила тихо, щоб її ніхто не чув. В подальшому, а саме з моменту ініційованого ОСОБА_1 поділу майна, донька на телефонні дзвінки не відповідає. У месенджерах доньки заблоковано можливість надсилати повідомлення з номеру телефону батька. Незважаючи на те, що Дарницькою РДА у м. Києві було прийнято Розпорядження від 08 вересня 2021 № 670 «Про визначення участі батька у вихованні його дитини ОСОБА_3 », ОСОБА_1 перешкоджає йлму у спілкуванні з донькою.

Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації у висновку № 101-3850/02 від 27 червня 2022 року вважає за доцільне визначити участь батька ОСОБА_2 у вихованні дочки ОСОБА_3 , за наступним графіком:

-перша, третя неділя місяця з 12.00 до 17.00 год.;

-друга, четверта середа місяця з 18.30 до 20.30;

-день народження дитини (ІНФОРМАЦІЯ_2) - з 10.00 до 20.00 (парні роки);

-оздоровлення - не менше 10 днів протягом липня - серпня за попередньою домовленістю між батьками.

Декларація прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна , коли це можливо , рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

При вирішенні спору суд керується як положеннями національного сімейного законодавства, які регулюють питання здійснення батьківських прав, так і відповідними нормами міжнародного законодавства.

Так, відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувати вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголосив що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини з батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.

Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1 стт.159 Сімейного Кодексу України , якщо той із батьків, з яким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Як встановив суд першої інстанції , сторони в добровільному порядку згоди щодо участі батька в спілкуванні і вихованні доньки досягти не можуть.

Водночас, позивачка не заперечувала проти спілкування батька з донькою, але просилане визначати час побачень батька та неповнолітньої дитини по середах, оскільки в цей час дитина відвідує гурток.

Відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України позивачка не надала належних і допустимих доказів про те, що спілкування батька з донькою не буде відповідати інтересам останньої або негативно вплине на розвиток дитини. Ненадано таких докахіві і до апеляційної скарги .

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до практики Європейського суду (рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»), визначено , що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

З урахуванням встановлених обставин, дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною,та з огляду на наявне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною,і фактичного підтвердження позивачки ,що вона не заперечує проти такої участі, виходячи виключно з інтересів та віку малолітньої дитини, а також балансу інтересів дитини, її графіку навчання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позов ОСОБА_2 про визначення порядку його спілкування з дитиною та участі у її вихованні підлягає задоволенню частково та визначив графік їх побачень з урахуванням всіх встановлених обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткове задоволення позову ОСОБА_2 , а саме, щодо наявності підстав для визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах закону,є безпідставними,з огляду на те, зводяться до незгоди з визначеним графіком участі батька у вихованні дитини.

Слід зауважити, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не може бути підставою для позбавлення батька дитини права спілкуватись з нею та виконувати свої батьківські обов`язки, через поступове спілкування з власною дитини.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, в якій ставиться питання про ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України, суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а вразі проголошення вступної та резолютивної частини с удового рішення з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: