Справа № 309/3917/22
Провадження № 2/309/742/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого-судді Лук`янової О.В.

за участю: секретаря судового засідання Соймик Н.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, посилаючись на те, що:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є їхнім з відповідачем ОСОБА_2 спільним сином;

-13 січня 2010 року на підставі рішення Хустського районного суду їх шлюб з відповідачем було розірвано та стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ;

-на даний час їхній син досягнув 18-тирічного віку та навчається на 1-му курсі в Хустському фаховому технічному коледжі ТСО України, спеціалізація «комп`ютерна інженерія» з денною формою навчання на платній основі, стипендію не отримує,

звернулася до суду з позовом та просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , 2003 року народження, починаючи з вересня 2022 року, в розмірі 25% від заробітної плати щомісячно, до закінчення навчання або до досягнення ним 23-х років, в залежності від того, яка із зазначених обставин настане першою.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 не з`явилися, подали до суду заяву на відзив відповідача /а.с.31/, в якій виклали свої заперечення щодо поданного відповідачем ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву, просили задовольнити позовні вимоги шодо стягнення аліментів, розмір яких залишили на розсуд суду, та просили розглянути справу в їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином /а.с.38-39/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача до суду не надходило. Окрім цього, 10 листопада 2022 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву /а.с.25/, в якому вказав, що:

-позов він не визнає, вважає його безпідставним та просить відмовити в його задоволенні, виходячи з наступного:

-їхній з позивачкою син - ОСОБА_3 в 2021 році закінчив навчання у Виноградівському державному коледжі Мукачівського державного університету, де здобув освіту на рівні бакалавра по спеціальності електропостачання та монтаж, після закінчення якого пішов працювати;

-щодо навчання в подальшому їхнього сина на денній формі навчання з ним ніхто, як з батьком, не радився та не з`ясовував: чи має він можливість утримувати сина під час здобуття ним ще однієї освіти, а по-друге, всі заклади освіти перейшли на онлайн-навчання, тому він вважає, що їхній син має можливість працювати та утримувати себе, враховуючи те, що зі слів сина, він працює хоч і не на повному робочому дні, а саме займається ремонтом мобільних телефонів, за що отримує відповідні кошти;

-крім того, позивачкою не надано жодного доказу чи аргументу стосовно його можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка вже має одну здобуту освіту;

-він працює ветеринарним лікарем, отримує мінімальну заробітну плату, іншого заробітку не має, окрім цього, має на утриманні матір ОСОБА_4 , 1941 року народження, яка в силу свого віку має ряд хвороб, і він як син здійснює за нею догляд: купує ліки та все необхідне, оскільки вона отримує мінімальну пенсію в розмірі 2100 грн.;

-він - є людиною немолодого віку, сам хворіє і час від часу потребує допомоги;

-надавати сину матеріальну допомогу він не відмовляється, однак за наявності у нього такої можливості, а дане рішення поставить його у скрутне становище;

-прожитковий мінімум для дорослої людини, тобто повнолітньої, як його син, становить 2508грн. і цей мінімум при умові навчання дитини мають забезпечити обоє батьків, крім того, позивачка є працездатною людиною, має роботу, за яку отримує відповідний заробіток.

Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивачки, відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, без фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з 7 березня 2002 року позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано рішенням Хустського районного суду від 13 січня 2010 року /а.с.9/, від якого вони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.8/.

Рішенням Хустського районного суду від 13 січня 2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ батька, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24.09.2009 року /а.с.9/.

Дитині сторін ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилося 18 років, він проживає за адресою позивача, що підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання /а.с.7/.

Повнолітній син сторін - ОСОБА_3 з 5 вересня 2022 року навчається в Хустському фаховому технічному коледжі ТСО України 1 рівня акредитації, на 1-му курсі стаціонарно, за спеціальністю «Комп`ютерна інженерія», строк закінчення навчання 30 червня 2025 року, стипендія не надається, навчається на платній основі /а.с.10/.

Відповідно до ч.1, 2 ст.199 СК України: якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ст.200 СК України: суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4)інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку /доходу/ платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток /дохід/, і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачка у своєму позові вказала тільки те, що їхній з відповідачем син досягнув 18-тирічного віку та навчається на 1-му курсі в Хустському фаховому технічному коледжі ТСО України, спеціалізація «комп`ютерна інженерія» з денною формою навчання на платній основі, стипендію не отримує, про що надала доказ довідку №246 від 05.09.2022 /а.с.10/.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що:

-позов він не визнає, вважає його безпідставним та просить відмовити в його задоволенні, виходячи з наступного:

-їхній з позивачкою син - ОСОБА_3 в 2021 році закінчив навчання у Виноградівському державному коледжі Мукачівського державного університету, де здобув освіту на рівні бакалавра по спеціальності електропостачання та монтаж, після закінчення якого пішов працювати;

-щодо навчання в подальшому їхнього сина на денній формі навчання з ним ніхто, як з батьком, не радився та не з`ясовував: чи має він можливість утримувати сина під час здобуття ним ще однієї освіти, а по-друге всі заклади освіти перейшли на онлайн-навчання, тому він вважає, що їхній син має можливість працювати та утримувати себе, враховуючи те, що зі слів сина, він працює хоч і не на повному робочому дні, а саме займається ремонтом мобільних телефонів, за що отримує відповідні кошти;

-крім того, позивачкою не надано жодного доказу чи аргументу стосовно його можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка вже має одну здобуту освіту;

-він працює ветеринарним лікарем, отримує мінімальну заробітну плату, іншого заробітку не має, окрім цього, має на утриманні матір ОСОБА_4 , 1941 року народження, яка в силу свого віку має ряд хвороб, і він як син здійснює за нею догляд: купує ліки та все необхідне, оскільки вона отримує мінімальну пенсію в розмірі 2100 грн.;

-він є людиною немолодого віку, сам хворіє і час від часу потребує допомоги;

-надавати сину матеріальну допомогу він не відмовляється, однак за наявності у нього такої можливості, а дане рішення поставить його у скрутне становище;

-прожитковий мінімум для дорослої людини, тобто повнолітньої, як його син, становить 2508грн. і цей мінімум при умові навчання дитини мають забезпечити обоє батьків, крім того, позивачка є працездатною людиною, має роботу, за яку отримує відповідний заробіток,

але ніяких доказів цих обставин суду не надав.

Крім того, ні позивач, ні відповідач взагалі не вказали про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182, 200 СК України.

Відповідно до ст.201 СК України: до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України: аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що:

-ні позивачка, ні відповідач не вказали про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182, 200 СК України, не надали суду взагалі ніяких доказів, які можливо врахувати при визначенні розміру аліментів;

-відповідач, згідно рішення Хустського районного суду від 13 січня 2010 року вже сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ батька, до досягнення дитиною повноліття, при цьому, як встановлено в вищевказаному рішенні суду, працюючи ветеринаром;

-відповідачем не надано суду жодних доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання,

суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити повністю - щомісячно в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, як він і сплачував раніш до повноліття сина.

На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивачки аліментів щомісячно в розмірі 1/4 частини свого заробітку /доходу/ на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не встановлено.

Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992грн.40коп., від сплати якого позивачка звільнена.

Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 247ч.2, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355, 430 ЦПК України, ст.182, 191, 199-201 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 /місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 / до ОСОБА_2 /місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 /, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 /місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 /, про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, щомісячно, починаючи з 9 вересня 2022 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 992грн.40коп..

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та /або/ обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково до Закарпатського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хустського

районного суду: О.В.Лук`янова