Справа № 129/3442/21
Провадження № 22-ц/801/404/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 рокуСправа № 129/3442/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Медвецького С. К.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Сторожук Ірини Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Карпінської Ю. Ф. в залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява обґрунтована тим, що з 03 серпня 2013 року він із відповідачкою ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 28 листопада 2017 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю.

У позові зазначено, що рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До даного часу свої зобов`язання по сплаті аліментів позивач виконував належним чином та заборгованості по сплаті аліментів не має.

Однак частина відрахувань, а саме: 1/3 частина від усіх видів його доходів, є занадто великою для нього та ставить його в скрутне матеріальне становище. На час подання позову він був курсантом Військового інституту танкових військ, навчався на 4 курсі за спеціальністю «Озброєння, військова техніка» (ОВТ). За місцем навчання отримував грошове забезпечення та його середньомісячний дохід становив 11 000 грн. Інших доходів він не має.

Крім того, змінився сімейний стан позивача, оскільки 14 липня 2021 року він одружився та на його утриманні перебуває дружина. Коштів, які залишаються після утримання з його доходу, не вистачає для того, щоб забезпечити основні потреби своєї сім`ї. Також на даний час, враховуючи тяжку економічну ситуацію в країні, значне підвищення цін, він допомагає фінансово своїй матері, яка має ряд захворювань, вимушена постійно проходити обстеження, проходити лікування та витрачати кошти на придбання ліків.

Враховуючи складну економічну ситуацію, а також той факт, що позивач одружився та повинен забезпечувати свою дружину, а також надавати допомогу матері, повинен забезпечувати і свої основні побутові потреби, зокрема щодо придбання їжі та одягу, він сам перебуває в скрутному матеріальному становищі.

Вищевикладене стало підставою для звернення в суд з позовом, у якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню, а саме частини всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02 грудня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції свій висновок обґрунтував тим, що хоч сімейне становище платника аліментів змінилося, проте відсутні докази, що матеріальне становище платника аліментів змінилося настільки, що може мати наслідком вимогу зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання дитини від першого шлюбу. Позивач не навів по суті підстав, за наявності яких можуть реально виникнути умови для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, і не довів наявності таких підстав, зокрема, істотного погіршення свого матеріального становища.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Сторожук Ірина Олександрівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, а також на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 11 січня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Медвецький С. К., Копаничук С. Г.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 січня 2023 року апеляційну скаргу на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 грудня 2022 року залишено без руху і надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 лютого 2023 року поновлено строк на апеляційне оскарження судового рішення та відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 грудня 2022 року та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу іншому учаснику справи.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 лютого 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження на 02 березня 2023 року, а в подальшому розгляд справи відкладено на 09 березня 2023 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні судового рішення судом проігноровано вимоги законодавства про те, що зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що у своєму рішенні районний суд послався на ряд наданих відповідачем медичних висновків щодо виявлених у неповнолітньої дитини сторін захворювань, однак вказані захворювання не є хронічними та у справі наявні лише заключення УЗД, які носять рекомендаційний характер, а не є клінічним діагнозом.

Також зазначено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка, яка отримана ним за участь у АТО, до подачі позову та зміни сімейного стану і не є доказом покращення матеріального стану позивача.

Окрім іншого в апеляційній скарзі зазначено і про порушення норм процесуального права, зокрема відсутності підпису адвоката, який представляє інтереси відповідача, на клопотаннях, поданих до суду, а також відсутності підтвердження повноважень самого адвоката; порушення вимог статті 128 ЦПК України щодо виклику позивача у судове засідання.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

Впродовж встановленого апеляційним судом строку, представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, обґрунтовуючи тим, що позивачем не доведено погіршення матеріального стану, а надана довідка про заробітну плату не підтверджує відсутність у позивача доходу з інших джерел, зокрема й щодо отримання у власність від держави земельної ділянки, яку здає в оренду.

Зазначає, що позивач не зареєстрований в органах соціального захисту як особа, яка здійснює догляд за іншими особами та не надав доказів наявності у нього на утриманні непрацездатної матері та дружини.

Також у відзиві містяться посилання на те, що судом при ухваленні рішення враховано стан здоров`я дитини, а також те, що відповідач несе суттєві витрати на утримання дитини, пов`язані з її розвитком.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 28 листопада 2017 року (справа № 129/3009/17) розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований 03 серпня 2013 року виконкомом Кунянської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, актовий запис № 14 (а.с. 11).

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2018 року (справа № 129/3372/17) стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів на утримання сина, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 грудня 2017 року і до його повноліття (а.с. 12).

Із довідки № 11796/184-25/3 від 14 вересня 2021 року, виданої Гайсинським відділом державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 при виконанні виконавчого листа № 129/3372/17, виданого 13 лютого 2018 року Гайсинським районним судом Вінницької області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , станом на 01 вересня 2021 року відсутня (а.с. 13).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи від 04 липня 2022 року та 06 липня 2022 року, ОСОБА_1 у період з 1 кварталу 2017 року до 4 кварталу 2021 року отримував доходи, у період з 1 кварталу 2022 до 2 кварталу 2022 року інформація про доходи відсутня (а.с. 152-155, 157-158).

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 296311425 від 25 січня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :02:005:0050, площею 1,975 га, яку на підставі договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), виданого 21 травня 2020 року, передано в користування ОСОБА_6 (а.с. 56-57).

14 липня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 7).

Відповідно до медичних висновків у ОСОБА_8 (матері позивача ОСОБА_1 ) виявлено ряд хронічних захворювань (а.с. 19-28).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на підставі статті 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір (батько) дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_1 , пред`являючи вимогу про зменшення розміру аліментів, обґрунтував її зміною сімейного стану, а саме реєстрацією шлюбу та перебуванням на його утриманні дружини, а також наданням допомоги хворій матері, і що відповідно коштів, які залишаються після утримань з його доходу, не вистачає для забезпечення своїх основних потреб та потреб сім`ї.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вірно застосував положення статей 192 та 182 СК України, врахувавши що підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема зміна матеріального або сімейного стану і що позивачем має бути доведено, що зміна його матеріального або сімейного стану з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів до моменту звернення в суд з позовом про зменшення розміру аліментів, відбулась настільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку ОСОБА_1 не надано належних доказів на підтвердження того, що його матеріальний стан на момент звернення до суду із цим позовом є відмінним від матеріального стану, який існував на час ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

Водночас, колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача про те, що на його утриманні знаходиться хвора матір та дружина, оскільки вказані обставини не підтверджені належними доказами, зокрема не надано докази, що він визнаний опікуном своєї матері або особою, яка здійснює нагляд за іншою особою у встановленому законом порядку та що остання потребує сторонньої допомоги, а також не надано будь-яких доказів відсутності доходу його дружини та потреби в необхідності її утримання.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що зміна сімейного стану є самостійною підставою для зміни розміру аліментів, не заслуговують на увагу, оскільки сам по собі факт перебування батька дитини в новому шлюбі не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання дитини від попереднього шлюбу.

Доводи апеляційної скарги щодо стану здоров`я дитини, а саме зазначення того, що захворювання дитини не є хронічними, а заключення УЗД носять суто рекомендаційний характер, є безпідставними, оскільки при визначені розміру аліментів в силу вимог статті 182 СК України враховується стан здоров`я дитини, і батьки в свою чергу несуть відповідальність за розвиток дитини, і до того ж вказана обставина не свідчить про матеріальний чи сімейний стан платника аліментів та не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

При вирішенні цієї справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, тому судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи слід залишити за ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України та ч.ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи видно, що до відзиву на апеляційну скаргу, поданому представником ОСОБА_2 , долучено договір про надання правової допомоги від 21 лютого 2023 року, а також акт від 22 лютого 2023 року приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги по справі з описом послуг та розрахунком їх вартості, а також надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 22 лютого 2023 року на суму 4 000 грн.

Судова колегія приймає до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з урахуванням вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України з позивача слід стягнути на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 грудня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 4 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач В. В. Оніщук

Судді: С. Г. Копаничук

С. К. Медвецький