Справа № 450/2070/22 Провадження № 2/450/138/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І.І.

при секретарі Покидько Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, -

В С Т А Н О В И В :

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати в сумі 3900, 00 гривень одноразово та стягувати додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000, 00 грн. щомісячно.

Свої вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя в них народилося двоє дітей : ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.04.2015 року у справі № 450/128/15-ц, шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.05.2015 року у справі № 450/127/15-ц вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 500 грн., а на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 516 грн. до досягнення ними повноліття. Неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства, діагноз : синдром ОСОБА_5 , природжена вада розвитку сечовивідної системи, що підтверджується медичними висновками. Окрім цього, у сина сторін інші проблеми із здоров`ям, зокрема некроз тазової кістки, що призводить до заміни кульшового суглоба, та затримка у розвитку. ОСОБА_3 потребує постійного спостереження, відповідних обстежень та постійного вартісного лікування. Зазначає, що отримує мінімальну заробітну плату, на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, окрім цього відповідач не сплачує аліменти. Вказує, що в місяць на лікування сина витрачає приблизно 6 000, 00 грн., що підтверджується квитанціями. Зазначає, що оскільки не була юридично обізнаною щодо можливості стягнення з відповідача половини додаткових витрат на лікування дитини, не зберігала усі квитанції за оплату ліків та численних обстежень. Станом на день подачі позовної заяви збережена лише частина квитанцій на суму 7 800, 00 грн., половину з яких просить стягнути з відповідача. Вважає, що в подальшому відповідач повинен брати участь у додаткових витратах на лікування сина, тому просить стягувати з відповідача щомісячно додаткові витрати на лікування сина у розмірі 3000, 00 грн. На підставі наведеного просить позовні вимоги задоволити.

Ухвалою від 27.07.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано строк для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження дитини, виданого 02.03.2012 року Ямпільською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до заочного рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.04.2015 року у справі № 450/128/15-ц, шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 22.07.2008 року Дублянською міською радою Жовківського району Львівської області, актовий запис № 16, розірвано.

Відповідно до заочного рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.05.2015 року у справі № 450/127/15-ц, вбачається, що вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 500 грн., а на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 516 грн. до досягнення ними повноліття, щомісячно, починаючи з 23.01.2015 року, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

Прізвище позивачки змінено з " ОСОБА_7 " на " ОСОБА_8 " у зв`язку із одруженням, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 19.10.2019 року.

Відповідно до Посвідчення серії НОМЕР_3 від 06.04.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 , 2012 року народження, є інвалідом з дитинства; опікуном є ОСОБА_6 , 1987 року народження.

Відповідно до корінця медичного висновку № 15 від 27.02.2013 року, що дійсний до 22.02.2030 року, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє на захворювання, а саме синдром Рассела-Сільвера, природжена вада розвитку сечовивідної системи (гіпоплазія правої нирки), що підтверджується також заключенням № 14573 за результатами медико-генетичного консультування.

Відповідно до долучених до матеріалів справи чеків та підтверджуючих документів вбачається, що документально підтвердженою є сума витрат на лікування дитини, а саме ОСОБА_3 , у розмірі 7 800, 00 грн.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України № 789-XII від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III, з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року, та набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27).

Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК України.

Частина 1 статті 185 СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Пунктом 18 Постанови пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 постановлено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте, в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому розмір додаткових витрат, що стягуються повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Відповідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Тобто, заявляючи разові, періодичні або постійні витрати, необхідно надати суду докази усієї суми витрат та їх необхідність, тобто, якщо це витрати, пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, а також вартість ліків, які необхідно придбавати дитині та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво) і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилається на ряд захворювань у дитини, у зв`язку з чим нею витрачаються кошти на діагностику, лікування та реабілітацію дитини. Наявність проблем зі здоров`ям потребує постійних обстежень та консультацій, придбання ліків, тощо.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд повинен врахувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси і обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Відповідно до долучених позивачкою доказів вбачається, що документально підтвердженою є сума фактично зазнаних витрат на лікування дитини у розмірі 7 800, 00 грн., половину з якої, а саме 3 900, 00 грн. слід одноразово стягнути з відповідача.

Окрім цього, позивач вказує, що середній місячний розмір передбачуваних витрат на лікування сина-інваліда дитинства становить 6 000, 00 грн., половину з яких слід щомісячно стягувати з відповідача.

У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, із відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 200, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , додаткові витрати в сумі 3900, 00 (три тисячі дев`ятсот гривень 00 коп.) гривень.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000, 00 (три тисячі гривень 00 коп.) грн. щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь держави 992,40 гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 16.01.2023 року.

СуддяІ. І. Мельничук