Справа № 168/58/23
Провадження № 2/168/54/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Малюти А.В.,

секретаря судових засідань Сулеви Н.С.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Романіка О.О.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 12 серпня 2014 року з відповідачем ОСОБА_2 . Крім цього, просила стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покладає на відповідача.

Вимоги обґрунтовані тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12 серпня 2014 року. Від сумісного подружнього проживання мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказала на те, що спільне життя з відповідачем не склалося із-за створення нестерпних умов для спільного проживання, причини байдужості, відсутності любов. ОСОБА_2 працює в м.Київ на будівництві, виїжджає на тривалий час на роботу. Отримує понад 20 000 грн. заробітної плати. Проте, за останній рік відповідач коштів на утримання дитини не виділяв зовсім. На даний час позивачка перебуває в Республіці Польща, де працює та одна утримує доньку. Тому просила шлюб розірвати та стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання малолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову. Судові витрати стягнути з відповідача.

В судове засіданні позивачка не з`явилась. Її представник - адвокат Романік О.О. позов підтримав, з наведених у позові підстав. Просив його задовольнити. В судовому засіданні, узгодивши в із відповідачем розмір аліментів, просив стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки 2 000 грн. аліментів на утримання дитини щомісячно. Крім цього, просив суд стягнути з відповідача судові витрати. Про що надав розрахунок розміру судових витрат на оплату послуг правничої допомоги та винагороди на суму 5 600,00 грн. Проте, в судовому засіданні зменшив розмір судових витрат на правову допомогу до 4000,00 грн., враховуючи, що відповідач є безробітним. До негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів просив суд не приводити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовну вимогу щодо розірвання шлюбу визнав повністю. Позовну вимогу щодо стягнення аліментів на утримання дочки визнав частково. Узгодив в судовому засіданні із представником позивачки ОСОБА_1 - адвокатом Романіком О.О. розмір аліментів на суму 2 000,00 грн. щомісячно. Щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу заперечив. Вказав, що має змогу сплатити лише 2 000,00 грн.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 серпня 2014 року, який зареєстровано Смідинською сільською радою Старовижівського району Волинської області за актовим записом № 3 (а.с.11). Від спільного проживання сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту частини 3 та частини 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Судом встановлено, що між сторонами відсутнє нормальне спілкування, шлюб носить формальний характер, взаєморозуміння у сторін відсутнє.

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Судом також встановлено, що між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні неповнолітньої дочки.

Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам частини 3 статті 181 СК України.

Згідно з частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. З відповідачем спільної згоди з приводу способу виконання ним свого обов`язку щодо утримання дочки не досягнуто. Відповідач офіційно не працює, є фізично здоровим та працездатним. Осіб, які перебувають на його утриманні судом не встановлено. А тому відповідач має можливість для забезпечення належного утримання дитини.

Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що позивач довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову в розмірі 2 000,00 грн. не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб. Тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим.

Що стосується стягнення з відповідача в користь позивачки судових витрат по справі, то суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно з частинами 1- 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, представник позивача надав копії договору про надання правничої допомоги № 2 від 17 січня 2023 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер, розрахунок судових витрат та квитанцій до нього на суму 5 600,00 грн.

Із доданих документів вбачається, що розмір судових витрат на оплату послуг правничої допомоги та винагороди адвокату Романіку О.О. у справі становить 5 600,00 грн. В судовому засіданні відповідач заперечив щодо стягнення із нього витрат на правову допомогу в заявленому розмірі. ОСОБА_2 погодився сплатити лише 2 000,00 грн. Представник позивачки адвокат Романіік О.О. в судовому засіданні зменшив розмір витрат на правову допомогу та просив стягнути з відповідача 4 000,00 грн. витрат.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши подані адвокатом документи, суд висновує таке. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, з урахуванням критеріїв розумності, обґрунтованості та справедливості, суд вважає, що зазначена представником позивачки сума гонорару в розмірі 4 000,00 грн. є співмірною із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг і витраченим адвокатом часом на надання таких послуг, та відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

На підставі цього заперечення відповідача ОСОБА_2 щодо можливості сплати ним витрат на праввову допомогу в розмірі 2 000,00 грн., а не 4 000,00 грн., бо не працює, суд вважає безпідставними.

А тому суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно положень частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Крім цього з відповідача слід стягнути в користь позивачки понесені витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1 073,60 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Романіка О.О. про неприведення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів слід задовольнити.

На підставі статтей 55, 110, 112, 180, 182, 183, 191 СК України,

керуючись статтями 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 430 ЦПК України,

суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 серпня 2014 року Смідинською сільською радою Старовижівського району Волинської області за актовим записом № 3- розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 (дві тисячі) гривень на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 січня 2023 року (від дня подачі позову) і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 1 073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 4 000,00 (чотири тисячі) гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів до негайного виконання не приводити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_1 , виданий Старовижівським РС УДМС України у Волинській області 19.09.2014 року; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;, паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 17 квітня 2007 року Старовижівським РВ УМВС України у Волинській області; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя А.В.Малюта