Справа № 206/2559/22
Провадження № 2-р/206/3/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року Самарcький районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Глущенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Центральна адміністрації Дніпровської міської ради в особі Управління-служби у справах дітей адміністрації про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини, визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

9 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою в якій просив роз`яснити судове рішення від 21 вересня 2022 р. в частині чи є позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 особою, яка самостійно виховує неповнолітню дитину у віці до 18 років в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В обґрунтуванні заяви зазначено, що 21.09.2022 р. Самарським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено судове рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Центральна адміністрація Дніпровської міської ради в особі Управління-служби у справах дітей про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини без позбавлення батьківських прав з передачею на виховання іншому з батьків.

Даним рішенням суду було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстрований 08 липня 2005 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 211; було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, в розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30 серпня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття; визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з відібранням дитини у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення її батьківських прав та переданням на виховання батьку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час виїзду за кордон України, працівниками прикордонної служби йому усно було повідомлено про те, що він не має права виїзду за кордон навіть з дитиною, оскільки відповідач - мати дитини, не була позбавлена батьківських прав.

В той же час, на сайті Державної прикордонної служби України розміщена інформація з посиланням на Правила перетинання державного кордону громадянами України та на ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», якими визначено категорії осіб, яким дозволяється виїзд за межі України. Також, згідно з абзацом 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено таку категорію військовозобов`язаних, яка не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, як жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років. Відповідно до п. 2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 «У разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2 - 2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому восьмому частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також пункті 2-14 цих Правил».

Таким чином, у разі перетину кордону з метою забезпечення інтересів дитини виникає різночитання судового рішення, що призводить до необхідності роз`яснити, чи є він особою (чоловіком), який самостійно виховує неповнолітню дитину до 18 років у розумінні Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку".

Учасники справи в судове засідання не з`явились за невідомими суду причинами, про дату та час судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Зваживши доводи викладені у заяві, дослідивши матеріали справи, давши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Суд звертає уваги, на наявність підстав для роз`яснення судового рішення у судовому засіданні та визначення, що таке роз`яснення, за своєю суттю, є одним із способів усунення недоліків судового рішення, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли недотримані вимоги ясності, визначеності такого рішення суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правові норми не містять, а зі змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

За змістом зазначеної статті та п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим та ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі і роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Судом встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2022 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме :

-шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрований 08 липня 2005 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 211 розірвати.

-Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30 серпня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття.

-Визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), з відібранням дитини у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), без позбавлення її батьківських прав та переданням на виховання батьку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Під час розгляду справи було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не утримує дитину, а всі дії щодо виховання, розвитку та утримання виконує позивач ОСОБА_1 , як батько, що в свою чергу ототожнюється тим фактом, що він є чоловіком, який самостійно виховує неповнолітню дитину до 18 років у розумінні Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку".

Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Відтак, з метою усунення різночитання при виконанні вказаного рішення суду, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , як батько, є чоловіком, який самостійно виховує неповнолітню дитину до 18 років, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у розумінні Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку".

Таким чином, заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2022 року підлягає роз`ясненню.

Керуючись ст. ст. 271, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення задовольнити.

Роз`яснити рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2022 року по цивільній справі № 206/2559/22 (провадження № 2/206/941/22) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Центральна адміністрації Дніпровської міської ради в особі Управління-служби у справах дітей адміністрації про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини, визначення місця проживання дитини в частині того, що ОСОБА_1 , як батько, є чоловіком, який самостійно виховує неповнолітню дитину до 18 років, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у розумінні Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку".

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя: Кушнірчук Р.О.