справа № 759/9811/22
провадження № 22-ц/824/3539/2023
головуючий у суді І інстанції Кириленко Т.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_1 та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що вони з відповідачем із 12 квітня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаємопорозуміння, внаслідок чого вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого позивачка просила стягувати з відповідача аліменти, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вказувала, що відповідач проживає окремо, коштів на утримання дитини не надає.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1409, розірвано.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 500 грн щомісячно, але не менше 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із указаним рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити. В частині стягнення аліментів - рішення суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити повністю.

Так, одним із основних доводів апеляційної скарги є те, що відповідачу був наданий час для подання відзиву, а саме не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі від 17 серпня 2022 року. 29 вересня 2022 року відповідач направив до суду відзив на позов та надав докази, яким обґрунтовував свої доводи відзиву. Однак суд розглянув справу не дочекавшись його відзиву.

Другим із доводів апеляційної скарги вказано на те, що судом не було правильно застосовано норми матеріального права, а саме ч. 3 ст. 181 СК України, згідно із якою за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, та норми процесуального права, а саме п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, з гідно із якою суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. На підтвердження обґрунтованості своїх заперечень та у спростування доводів позовних вимог надав до суду першої та апеляційної інстанції докази.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити. В частині стягнення аліментів - рішення суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити повністю.

Вирішуючи питання щодо можливості залучення нових доказів на стадії апеляційного розгляду колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було надано достатньо часу для подання відзиву на позов та доказів колегією апеляційного суду встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження та розгляд справи у спрощеному провадженні було направлено відповідачу на наступний день (18 серпня 2022 року), що підтверджується супровідним листом (а.с.21).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем вказаних копій документів.

Як стверджує відповідач, саме позивач направила на його адресу копію позовної заяви та ухвали про відкриття провадження, що підтверджується описом та відбитком печатки поштового відправлення на ньому (а.с. 29), яку він отримав лише 19 вересня 2022 року, що підтверджується скріншотом з офіційного сайту Укрпошти (а.с. 63).

Таким чином єдиним доказом, який підтверджує дату отримання відповідачем копії позовної заяви та копії ухвали про відкриття провадження є опис вкладення у кореспонденцію з відбитком печатки поштового відправлення на ньому.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач направив до суду першої інстанції відзив на позов 29 вересня 2022 року, тобто у межах строку зазначеного в ухвалі Святошинського районного суду м. Києві від 17 серпня 2022 року з урахуванням часу отримання копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, однак суд першої інстанції розглянув позов раніше ніж переконався щодо факту повідомлення відповідача щодо розгляду цієї справи.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає за необхідне залучити на стадії апеляційного розгляду до матеріалів справи докази, які мають виключне значення для правильного вирішення справи та не могли бути подані до суду першої інстанції з поважних причин.

До апеляційного суду відповідачем було подано: довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 від 26 квітня 2022 року, Акт обстеження умов проживання, складений службою у справах дітей від 15 серпня 2022 року (а.с. 74), Акти обстеження матеріально-побутових умов проживання від 4 квітня 2022 року; від 2 травня 2022 року; від 3 червня 2022 року; від 4 липня 2022 року; від 1 серпня 2022 року; від 5 вересня 2022 року; від 4 жовтня 2022 року, складених старостою села за участю депутатів Чоповицької селищної ради Коростенського району та в присутності сусідів ОСОБА_1 (а.с. 75-82).

Також, із матеріалів справи встановлено, що відповідачем до відзиву на позов було надано докази, яким судом першої інстанції не було надано оцінку, а саме: довідку про склад сім`ї від 5 липня 2022 року №147, видану виконавчим комітетом Чоповицької селищної ради Коростенського району Житомирської області, у якій вказано, що до складу сім`ї ОСОБА_1 входять двоє осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають по АДРЕСА_1 (а.с.37) та довідку від 28 вересня 2022 року №190, видану виконавчим комітетом Чоповицької селищної ради Коростенського району, яка про те, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває його син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається у Владівській гімназії Чоповицької територіальної громади (а.с. 38).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами було зареєстровано 12 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1409 (а.с. 5).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що сторони з січня 2018 року проживають окремо, шлюбних стосунків тривалий час не підтримують, а оскільки дитина проживає разом з матір`ю, з відповідача підлягають до стягнення аліменти на її утримання.

Однак, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у частині вимог позову щодо розірвання шлюбу, оскільки на час розгляду цієї справи у Святошинському районному суді та на час ухвалення оскаржуваного рішення у цій справі у іншому Малинському районному суді Житомирської області вже було розглянуто позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та 12 вересня 2022 року у справі №283/1489/22 було ухвалене відповідне рішення. Із змісту наведеного рішення вбачається, що ОСОБА_2 приймала участь у відповідному судовому засіданні проти позову не заперечувала та позовні вимоги визнала повністю.

Таким чином, на дату ухвалення Святошинським районним судом міста Києва оскаржуваного рішення від 23 вересня 2022 року, яким шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано, вже існувало судове рішення у спірних цивільно-правових відносинах, яке набрало законної сили.

В силу ч.ч. 1-4 ст.10 ЦПК України Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Європейський суд з прав людини у справі «Пономарьов проти України», рішення від 03 квітня 2008 року, визначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Таким чином враховуючи, що рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, набрало законної сили, суд першої інстанції мав закрити провадження у цій справі. Проте вказане залишилось поза увагою суду, а прийняте рішення призвело до наявності двох рішень суду з того самого питання. Відтак судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку на підставі ч.1 ст. 377 ЦПК України, а саме у частині вирішення спору про розірвання шлюбу із закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.255 цього Кодексу.

Також звертаючись до суду із апеляційною скаргою, відповідач вказує на те, що судом не було правильно застосовано норми матеріального права, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Колегія суддів вважає обґрунтованими такі доводи апеляційної скарги з урахуванням наступного.

Так, за змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У ст. 8 Закону України Про охорону дитинства встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України).

За умовами ст. ст. 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Частинами 1, 3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Із матеріалів справи вбачається, що розгляд справи Святошинський районний суд міста Києва здійснював у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відзив відповідача на позовну заяву надійшов до суду після прийняття оскаржуваного рішення, але в межах строку визначеного ч. 1 ст.275 ЦПК України для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не міг встановити, дослідити та надати оцінку тим обставинам, на які у відзиві посилався відповідач.

Із матеріалів справи вбачається що відповідач ОСОБА_3 з 26 квітня 2022 року є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 67).

Відповідач, разом з відзивом подав до суду першої інстанції довідку про склад сім`ї від 5 липня 2022 року №147, видану виконавчим комітетом Чоповицької селищної ради Коростенського району Житомирської області, у якій вказано, що до складу сім`ї ОСОБА_1 входять двоє осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають по АДРЕСА_1 .

Друга довідка від 28 вересня 2022 року №190, видана виконавчим комітетом Чоповицької селищної ради Коростенського району, свідчить про те, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває його син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається у Владівській гімназії Чоповицької територіальної громади.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою відповідач ОСОБА_1 також долучив додаткові докази, із яких вбачається, що ОСОБА_3 проживає разом із батьком.

Так, 15 серпня 2022 року Службою у справах дітей виконавчого комітету Чоповицької селищної ради Коростенського району Житомирської області на підставі звернення ОСОБА_1 було проведено обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 в селі Скурати Коростенського району Житомирської області, про що складено відповідний Акт.

З Акта обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - батько; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - син (а.с. 74).

Відповідно до Актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 4 квітня 2022 року; від 2 травня 2022 року; від 3 червня 2022 року; від 4 липня 2022 року; від 1 серпня 2022 року; від 5 вересня 2022 року; від 4 жовтня 2022 року складених старостою села за участю депутатів Чоповицької селищної ради Коростенського району та в присутності сусідів ОСОБА_1 , вбачається, що з моменту проживання відповідача з сином (з 15 березня 2022 року) у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 самостійно утримує та виховує сина (а.с. 75-82).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, названими документами підтверджується, що з 15 березня 2022 року саме із ОСОБА_1 проживає син від шлюбу з ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів також встановила із матеріалів справи, що у обгрунтування вимог позову про стягнення аліментів та проживання дитини з матір`ю позивачка надала лише довідку ДНЗ (ясла-садочок) комбінованого типу № 74 Шевченківського району м. Києва від 15 червня 2022 року (а.с. 8) про відвідування дитиною цього закладу з вересня 2018 року по 15 червня 2022 року, яка не може бути визнана допустимим доказом, оскільки спростована іншим письмовим доказом, а саме листом в.о. начальника Шевченківської районної в місті Києві Державної адміністрації (Управління освіти) Муценко І. від 3 листопада 2022 року №33/04-1463 (а.с. 83). Відповідно до вказаного листа садок № 74 з 1 вересня 2022 року не розпочав освітній процес в очній формі (оскільки не має укриття), з 24 лютого 2022 року по 3 листопада 2022 року ОСОБА_3 садок не відвідував.

Відповідні обставини у суді апеляційної інстанції також визнала сама ОСОБА_2 , що зафіксовано технічними засобами.

Таким чином, перевіривши встановлені у суді першої інстанції обставини у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджено проживання дитини після розлучення безпосередньо з батьком, а не з матір`ю.

Тому підстави для стягнення аліментів на утримання дитини на користь позивачки на час вирішення цього спору - відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору про присудження аліментів - скасуванню відповідно до ст. 376 ЦПК України, як таке, що ухвалене з неповним з`ясуванням усіх обставин справи, з ухваленням нового судового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Встановлено, що при зверненні до суду першої інстанції підлягав сплаті судовий збір у розмірі 992,40 грн (за одну вимогу майнового характеру).

Матеріалами справи також встановлено, що позивач ОСОБА_2 була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», як позивач у справі про стягнення аліментів.

Таким чином, при зверненні до апеляційного суду підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1 488,60 грн (992,40*150 ).

Враховуючи наведене, підлягає відшкодуванню за рахунок держави судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги у сумі 1 488,60 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2022 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів, а в частині позовних вимог про розірвання шлюбу провадження у справі закрити.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 488 (тисячу чотириста вісімдесят вісім) грн 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба