Справа № 457/1461/20 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/1748/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянувши у м.Львові в порядку спрощеного провадження без участі учасників цивільну справу № 457/1461/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 25 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів

в с т а н о в и в :

04 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договорів купівлі - продажу. Відповідачі вели господарську діяльність у належних йому нежитлових приміщеннях та 31 жовтня 2020 року в односторонньому порядку розірвали орендні відносини та покинули приміщення. Факт користування приміщеннями підтверджується поясненнями наданими відповідачами у відділенні поліції. Факт користування приміщеннями підтверджує користування відповідачами комунальними послугами до 31 жовтня 2021 року. Зазначає, що на даний час ним була погашена заборгованість за користування відповідачами електроенергією за період з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2020 року у сумі 58 523,03 гривень. Так як існували ризики щодо примусового відключення від електропостачання і ним було здійснено негайну оплату заборгованості для запобігання такого відключення, вважає за доцільне стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 50 000,00 гривень. Просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 108 523,03 гривень та судові витрати.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 25 травня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 58 523,03 гривень.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 4 000,00 гривень.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що справа не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства, а мала розглядатися в порядку господарського судочинства, оскільки спір виник щодо договору оренди нежитлового приміщення, сторонами якого є фізичні особи-підприємці, які використовували дані приміщення для здійснення господарської діяльності. Судом першої інстанції не враховано, що всі учасники даної справи є суб`єктами господарювання, а предметом даного спору є стягнення коштів згідно договору оренди приміщень, внаслідок чого справа помилково була розглянута в порядку цивільного судочинства. Позивачем не було надано жодних доказів користування відповідачами приміщеннями, які належать позивачу ОСОБА_2 .

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі. Стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1627 грн.50 коп. та витрати на правову допомогу орієнтовно в розмірі 20 000 грн.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) позивачем по справі відзив не надано.

Відповідно до ч.1ст.369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.2ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами ч.1ст.4 ЦПК, ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу частин нежитлової будівлі від 30.06.2009 року та від 05.01.2011 року ОСОБА_2 , позивач по справі, придбав 9/100 ідеальних частин нежитлової будівлі загальною площею 175,0 кв.м. та 3/100 ідеальних частин нежитлової будівлі площею 57,95кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Витягу з реєстру прав власності на придбане нерухоме майно позивачем до матеріалів справи не надано.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 58 523,03 грн. витрат за споживання електричної та 4 000,00 моральної шкоди, суд першої інстанції посилався на пояснення, дані відповідачами у Трускавецькому ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 31.10.2020 року (а.с.7-11) про те, що відповідачі у названих позивачем приміщеннях вели господарську діяльність до 31.10.2020 року. Проте, що між сторонами був укладений договір про передачу нежитлових приміщень в оренду та на яких умовах, та які саме приміщення, за якою адресою, позивачем по справі не надано, а судом не витребувано.

Відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК докази на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

За змістом ч.1ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Постановляючи рішення по справі, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Судом неправильно застосовано норми процесуального права внаслідок чого справу розглянуто в порядку цивільного судочинства.

Перелік справ, які відносяться до юрисдикції загальних судів визначено у ст.19 ЦПК.

Частиною першою ст.20 Господарського процесуального кодексу (далі по тексту ГПК) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справи, визначених ч.2 цієї статті) та інші справи у визначених законом випадках.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, для визначення юрисдикції господарського суду щодо конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін господарських відносин та наявність спору у зв`язку із здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до ст.20 ГПК спори, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності розглядаються у порядку господарського судочинства.

Із матеріалів справи, судом першої інстанції встановлено, що спір виник з приводу договору оренди нежитлового приміщення, сторонами якого є фізичні особи-підприємці (ФОПи),а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .. Судом зазначено, що приміщення використовувалося для ведення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1ст.283 Господарського кодексу України (далі по тексту ГК) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч.1ст.128 ГК громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Згідно ЄДРПОУ позивач ОСОБА_2 та відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є ФОПи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не надав оцінки зазначеному, не витребував договір оренди, незважаючи на те, що позивач ОСОБА_2 зазначав, що приміщення здано ним в оренду для здійснення господарської діяльності відповідачами.

ЄСПЛ зазначає, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1988 року у справі «Белілос проти Швейцарії);

Юрисдикцію суду має визначати закон ( доповідь Європейської комісії від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії»).

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктивний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ ( Постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №910/8729/18, постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 815/6190/16.

Відповідно до п.4 ч.1ст.374 ЦПК суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

За ч.1ст.377 ЦПК судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За приписами п.1ч.1ст.255 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі, оскільки спір відноситься до юрисдикції господарського судочинства.

Згідно ч.1ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 оплатила судовий збір в розмірі 1627,50 грн., який підлягає стягненню з позивача ОСОБА_2 .

Щодо стягнення судових витрат за надання правової допомоги, відповідачем ОСОБА_1 не надано доказів та розрахунку надання такої, тому в цій частині суд залишає питання стягнення витрат на правову допомогу без розгляду.

Згідно ч.5ст.268 ЦПК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.4; 377ч.1п.1; 255ч.1п.1; 383; 384; 389-391ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 25 травня 2022 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів закрити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2023 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк