ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2350/23 Справа № 199/5773/22 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

-за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

17 серпня 2022 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки та стягнення додаткових витрат на дитину, а саме позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та додаткові витрати на дитину на майбутнє без визначення суми.

21 жовтня 2022 року з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська цивільна справа за підсудністю надійшла до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Позов мотивовано тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12 серпня 2017 року. В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа 201/5331/22 про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з нею, отже знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, вони з колишнім чоловіком проживають окремо, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини.

Позивач 01 грудня 2022 року уточнила свої позовні вимоги та не наполягала на стягненні з відповідача додаткових витрат на дитину на майбутнє.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

01 грудня 2022 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення нею повноліття, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини - ОСОБА_1 , починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, а саме з 17 серпня 2022 року.

Рішення у межах суми платежу за один місяць вирішено допустити до негайного виконання.

Вирішено питання щодо судового збору.

Вирішено питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У грудні 2022 року, не погодившись із вказаним рішенням, відповідачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Просить ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу), крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_1 , починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, а саме з 17 серпня 2022 року. У стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн просить відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що стягнення судом першої інстанції з відповідача аліментів починаючи з 17.08.2022 року з усіх видів його заробітку (доходу) прямо суперечить положенням п.8 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою КМУ від 26.02.1993 р. №146.

Також вважає витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн необґрунтованими та недоведеними.

Суд не врахував, що відповідач ніколи не ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та її утриманню. За період з квітня по листопад 2022 року включно ним на банківський рахунок позивача перераховано кошти на утримання доньки на загальну суму 135 165,17 грн.

Суд також не врахував матеріальне становище позивача та інші обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

26 січня 2023 року на адресу апеляційного суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В обґрунтування відзиву представник позивача зазначає, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2022 року є обґрунтованим та ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду є законним і підстави для його скасування відсутні.

Звертає увагу на наявні в матеріалах справи докази, які спростовують доводи апелянта.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 12.08.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі 201/5331/22 від 20.10.2022р. шлюб між сторонами було розірвано.

Батьком малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Малолітня донька мешкає зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , про що зазначає позивачка у позовній заяві, заперечень з цього приводу відповідачем не надано.

Суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої доньки аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.08.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів повністю узгоджується з нормами, встановленими ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України.

При цьому судом враховано, що відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить : з 01.01.2022 року 2 100 грн., з 01.07.2022 року 2 201 грн., з 01.12.2022 року 2 272 грн.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та і інших випадках передбаченим цим кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допустив негайне виконання рішення у справі в межах платежу аліментів за один місяць.

Також суд прийняв підтвердження понесення позивачкою витрат по оплаті професійної правничої допомоги як достатні.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до положень ч. 5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у визначеному судом розмірі. Обраний судом розмір аліментів відповідає положенням Сімейного Кодексу України.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції факту переведення відповідачем на банківський рахунок відповідача у період з квітня по листопад 2022 року включно коштів на утримання доньки на загальну суму 135 165,17 грн не беруться до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки самостійна сплата коштів на утримання малолітньої дитини не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє відповідача, як батька, від основного обов`язку по утриманню дитини.

Водночас колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 не позбавлений права звернутись до суду з позовом саме про зміну встановленого розміру аліментів за наявності доведених підстав, передбачених положеннями ст.192 СК України.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Що стосується доводів про безпідставність та необґрунтованість стягнення судом з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції не бере їх до уваги, оскільки позивачем на обґрунтування вказаних витрат було додано належні документи, які було враховано судом першої інстанції. Крім того, як вбачається з відзиву на апеляційну скаргу, між позивачем та її представником було укладено договір про надання правових послуг за допомогою засобів інтернет-зв`язку, копія зазначеного договору, в якій є підпис позивача, міститься в матеріалах справи.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції дотримані вищенаведені норми.

Судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, вірно встановлені правовідносини та суд дійшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: