КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року

справа № 381/4589/21

провадження № 22-ц/824/4031/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Осаулової Н.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду в розмірі 14309,50 грн, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11 серпня 2021 року о 15 год. 10 хв. по вул. Горького, 29 в с. Червоне Білоцерківського району, та судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 11 серпня 2021 року в с. Червоне по вул. Горького, 29, Білоцерківського району сталася дорожньо-транспортна пригода, згідно якої відповідач ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107 був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, перед початком руху не впевнився що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, та виїжджаючи з подвір`я не дав дорогу автомобілю Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався по дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2021 року відповідача визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення та накладено на нього штраф. Позивач посилається на те, що внаслідок вищевказаної ДПТ його автомобіль отримав механічні пошкодження, у зв`язку із чим він звернувся до страхової компанії ТДВ «СК «Гардіан» в якій відповідач уклав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, із заявою про виплату страхового відшкодування. 20 серпня 2021 року представником страхової компанії було оглянуто автомобіль позивача та складено протокол огляду автомобіля. 09 вересня 2021 року страховою компанією складно акт, яким за погодженням з позивачем було визначена сума страхового відшкодування в розмірі 20000,00 грн, які наступного дня були перераховані позивачу. Проте, позивач витратив на ремонт автомобіля 34309,50 грн. Оскільки, сума витрат значно більша ніж йому відшкодувала страхова компанія, вона змушена звернутися в інтересах позивача до суду з даним позовом.

Рішенням рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завчасної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 14279,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн та 7000,00 грн витрат понесених на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що надані суду документи щодо ремонту автомобіля не відповідають дійсності. Вказує, що між страховиком та позивачем укладено угоду про виплату страхового відшкодування у розмірі 20 000,00 грн та вказує, що домовленістю між двома сторонами не може бути збільшено обсяг відповідальності третьої особи, не сторони такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування потерпілому шкоди, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Колегія суддів погоджується із висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. та стягнуто на користь держави судовий збір.

Вказана вище постанова набрала законної сили 20 вересня 2021 року.

На момент скоєння ДТП відповідач мав Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ТДВ «СК «ГАРДІАН» № АР 4857976.

12 серпня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» із Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка настала 11 серпня 2021 року, за участю автомобілів Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , та ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_3 , від 06 жовтня 2020 року, транспортний засіб Skoda Octavia 2009 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 та згідно Полісу № ЕР № 201471635 застрахований в ПАТ «СК Українська Страхова група».

20 серпня 2021 року представником ТДВ «СК «Гардіан було оглянуто вищевказаний автомобіль Skoda Octavia, про що складено Протокол огляду транспортного засобу.

Згідно Акту про узгодження розміру страхового відшкодування від 02 вересня 2021 року, між потерпілим ОСОБА_1 та страховиком ТДВ «СК «Гардіан» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР-4857976 від 15 вересня 2020 року, було досягнуто згоди, що загальний розмір страхового відшкодування по події, яка мала місце 11 серпня 2021 року, з вирахуванням франшизи у розмірі 2600,00 грн становить 20000,00 грн.

ТВД «Страхова компанія «Гардіан»10 вересня 2021 року йому перераховано позивачу 20000,00 грн, що підтверджено Платіжним дорученням № 21195 від 10 вересня 2021 року.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи рахунку-фактури № СФ-0004189 від 17 листопада 2021 року, ОСОБА_1 замовив у ФОП ОСОБА_4 послуги з ремонту автомобіля Skoda Octavia 2009 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_1 , загальна вартість яких складає 26529,50 грн.

Згідно Акту № ОУ-0004189 здачі-прийняття робіт (надання послуг) ФОП ОСОБА_4 було здійснено ремонт вищевказаного автомобіля на замовлення ОСОБА_1 .

Відповідно до Товарного чеку № 4189 від 17 листопада 2021 року ремонт автомобіля Skoda Octavia 2009 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_1 , складає 26529,50 грн.

Окрім того, ОСОБА_1 було сплачено ФОП ОСОБА_5 7750,00 грн. за запчастини до вищевказаного автомобіля.

Отже, позивачем ОСОБА_1 було витрачено на ремонт його автомобіля грошові кошти в загальному розмірі 34279,50 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Якщо розмір страхового відшкодування визначений без проведення експертизи за згодою страховика та потерпілого, і такий розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика, то при вирішені спору, за позовом потерпілого у ДТП до винуватця про відшкодування шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, підлягає встановленню:

- загальний розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи;

- розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, яка підлягала відшкодуванню страховиком відповідно до вимог Закону № 1961-IV;

- чи покриває ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV.

Підсумовуючи вищенаведене, слід зробити висновок про те, що у цій справі відповідач (винуватець ДТП) несе відповідальність за завдану шкоду внаслідок ДТП у розмірі різниці між завданою шкодою та лімітом відповідальності страховика.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 208/2600/17.

Як роз`яснено у пунктах 16, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Встановлено, що сторонами у справі не оспорюється обставина ДТП, наявність вини відповідача та отримання позивачем суми страхового відшкодування у розмірі 20 000,00 грн. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача, загальний розмір який становить 34279,50 грн

Факт здійснення позивачем відновлювального ремонту підтверджується рахунком фактури, актом виконаних робіт, квитанціями, що не спростовані відповідачем під час розгляду справи.

Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, з якою погодився і Верховний Суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц. від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та стягнення різниці між сумою фактичних витрат та виплаченою сумою страхового відшкодування страховою компанією та франшизи з відповідача як з винної особи у розмірі 14279,50 грн, що відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Апелянтом не спростовано розмір фактичних витрат, понесених позивачем на ремонт автомобіля, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді