РІШЕННЯ

Іменем України

27.02.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Оверко Я.Б.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Петренка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Медичний центр «Інтерсоно», третя особа: Генеральний директор Приватного підприємства «Медичний центр «Інтерсоно» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом відповідача, до якого просить стягнути з стягнути з Приватного підприємства «Медичний центр «Інтерсоно» (ЄДРПОУ-31589486) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з 24 червня 2022 року по 15 листопада 2022 року у сумі 180949 гривень 37 копійок з утриманням податків та інших обов`язкових платежів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року у справі № 465/3405/21, залишеним без змін Постановою Львівського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року визнано протиправним та скасовано наказ генерального директора ПП «Медичний цент «Інтерсоно» Яринич У.І. №180-К від 27 квітня 2021 року «Про звільнення»; поновлено ОСОБА_2 на посаді керівника групи по роботі з ключовими клієнтами відділу міжнародних співпраць ПП «Медичний центр «Інтерсоно» або, у разі відсутності такої посади на рівноцінну; стягнуто із ПП «Медичний цент «Інтерсоно» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення суду в частині поновлення на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

Однак, рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року в частині поновлення позивача на посаді у період з 24 червня 2022 року по 15 листопада 2022 року не було виконано, таке поновлення відбулось лише 16 листопада 2022 року. Тому на підставі ст. 236 Кодексу законів про працю України позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання судового рішення з 24 червня 2022 року по 15 листопада 2022 року у сумі 180 949,37 гривень з утриманням податків та інших обов`язкових платежів.

Ухвалою судді від 23.12.2022 року відкрито провадження у справі та визначено розглядати таку за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов частково визнав, та просив змінити розрахунок сум, належних до виплати за час затримки виконання рішення суду, Зокрема зазначає, що позивач поновлена на роботі 10 листопада 2023 року, а не 16 листопада 2023 року, тому вірний період для розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду становить 99 робочих днів, а не 103 (як зазначено позивачем), тому коректна сума повинна бути розрахована у наступному розмірі 173 922,21 гривень. Крім того, просить відмовити в задоволені вимоги про витрати на надання правничої допомоги у заявленому розмірі, як не підтверджену належними та допустимими доказами.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи.

За таких обставин суд вважає, що справу слід слухати за відсутності третьої особи на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

Заслухавши пояснення представник сторін, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов до задоволення частково підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Так, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року у справі № 465/3405/21 позов ОСОБА_2 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ генерального директора ПП «Медичний цент «Інтерсоно» Яринич У.І. №180-К від 27 квітня 2021 року «Про звільнення»; поновлено ОСОБА_2 на посаді керівника групи по роботі з ключовими клієнтами відділу міжнародних співпраць ПП «Медичний центр «Інтерсоно» або, у разі відсутності такої посади на рівноцінну; стягнуто із ПП «Медичний цент «Інтерсоно» на мою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді керівника групи по роботі з ключовими клієнтами відділу міжнародних співпраць ПП «Медичний центр «Інтерсоно» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць допущено до негайного виконання.

Постановою Львівського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року у судовій справі № 465/3405/21 апеляційну скаргу ПП «Медичний цент «Інтерсоно» залишено без задоволення, а рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року без змін.

Наказом генерального директора ПП «Медичний цент «Інтерсоно» Яринич У.І. №82-К від 10 листопада 2022 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_2 » поновлено позивача на посаді керівника групи по роботі з ключовими клієнтами відділу міжнародних співпраць ПП «Медичний центр «Інтерсоно».

Згідно з табелем обліку використання робочого часу за листопад 2022 року вбачається, що позивач відпрацювала 8 робочих днів у листопаді 2022 року, починаючи з 10.11.2022 року.

Відповідно розрахункових листком за листопад 2022 року ОСОБА_2 , нарахована заробітну плату за 8 робочих днів, яка до платіжних доручень №1714 від 22.11.2022 року та №1739 від 07.12.2022 року відповідна була виплачена.

Вирішуючи спір по суті, з огляду на доводи сторін, суд зазначає, що відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Вказана норма передбачає обов`язок власника (роботодавця) виплатити працівникові середній заробіток або різницю в заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. В цьому випадку орган, який розглядав спір, виносить ухвалу про виплату вказаного відшкодування.

Зазначена норма не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання поновитися на роботі. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Отже, підставою для виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку є затримка власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі.

Згідно частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Частиною першою та другою статті 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Проте, відповідачем рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року у справі № 465/3405/21 у частині поновлення ОСОБА_2 на посаді негайно не було виконано. Наказ генерального директора ПП «Медичний цент «Інтерсоно» Яринич У.І. №82-К від 10 листопада 2022 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_2 » було видано лише на наступний день після перегляду рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року в апеляційному порядку та залишення його без змін постановою Львівського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року.

Отже, рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року у судовій справі № 465/3405/21 в частині поновлення позивача на посаді не було виконано у період з 24 червня 2022 року по 10 листопада 2022 року, а тому суд приходить до висновку, що згідно ст. 236 КЗпП України позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді саме з 24 червня 2022 року по 10 листопада 2022 року.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року у справі № 465/3405/21 встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 1756,79 гривень. Отже, сума середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді за період з 24 червня 2022 року по 10 листопада 2022 року становить 173 922,21 гривень(99 робочі дні затримки у поновленні позивача на посаді х 1756,79 грн./день).

Згідно з правовою позицією ВС у постанові від 15 лютого 2019 року у справі №826/6583/14 суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Крім того, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Тому стягненню підлягає сума заробітної плати за час вимушеного прогулу без утримання податків та інших платежів.

За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволенню, слід стягнути з Приватного підприємства «Медичний центр «Інтерсоно» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді за період з 24 червня 2022 року по 10 листопада 2022 року в розмірі 173 922,21 гривень(сума визначена без врахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів).

На підстав ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1 739,22 гривень.

Керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 259, 263-265, 268, 273, 353, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов частково задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства «Медичний центр «Інтерсоно» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді за період з 24 червня 2022 року по 10 листопада 2022 року в розмірі 173 922,21 гривень(сума визначена без врахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів).

Стягнути з Приватного підприємства «Медичний центр «Інтерсоно» судовий збір в сумі 1 739,22 гривень в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Приватне підприємство «Медичний Центр «Інтерсоно», код ЄДРПОУ- 31589486, адреса: м. Львів вул. Антоновича, 102;

Третя особа: Генеральний директор приватного підприємства «Медичний центр «Інтерсоно» Яринич Уляна Ігорівна, адреса: м. Львів Антоновича, 102.

Дата складення повного судового рішення - 28.02.2023 року.

Суддя Мартинишин М.О.