Справа № 674/1631/22
Провадження № 2/674/96/23
РІШЕННЯ

іменем України

21 лютого 2023 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Сосни О.М., за участю секретаря судового засідання Мудрицької Л.В., позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення коштів при звільненні з роботи (ціна позову 176 062,03 грн.),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області (далі суд) з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі відповідач) про стягнення коштів при звільненні з роботи.

В обґрунтування позову зазначає, що працювала черговою по ст.Балин Жмеринської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця». Наказом начальника дирекції №1038/ОС від 10.11.2022 р. на підставі ст.38 КЗпП звільнена з роботи з 16.11.2022 з виплатою згідно п.8.17 Колективного договору дирекції на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2022 роки, одноразової матеріальної допомоги у розмірі п`яти середньомісячних заробітків, а також у відповідності з п.3.9 допомоги у розмірі шести прожиткових мінімумів на оздоровлення.

Вказує, що виплати при звільненні їй не проведені: одноразова допомога при звільненні 69488,65 грн. (п.8.17 Колективного договору); заохочення за сумлінну працю та до ювілею 7587 грн. (п.3.12 Колективного договору); щорічна допомога на оздоровлення 15600 грн. (п.3.9 Колективного договору). З урахуванням положень ст.117 КЗпП України виплата у розмірі середньої заробітної плати за три прострочені місяці до ухвалення судового рішення (з 16.11.2022 по 16.02.2023) складає 41693,19 грн. У зв`язку із чим звертається з позовом до суду та просить стягнути з відповідача суми виплат, що належать при звільненні з роботи, та середній заробіток за час затримки виплат.

Ухвалою суду від 29.12.2022відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Надіслала до суду відповідь на відзив разом із письмовою заявою про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача матеріальну допомогу згідно з п.п.3.9, 3.12, 3.18, 8.17 Колективного договору в розмірі 92675,65 грн. та середній заробіток за весь час затримки виплат в розмірі станом на 16.05.2023 83386,38 грн., а всього 176 062,03 грн., оскільки належні їй виплати не здійснені відповідачем до цього часу.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив відмовити з підстав зазначених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, надісланих до суду.

Зокрема, зазначає, що рішенням правління АТ «Укрзалізниця» працівникам залізниці призупинені додаткові виплати, передбачені п.п.3.9, 3.12, п.8.1 Колективного договору між адміністрацією Жмеринської дирекції залізничних перевезень і Жмеринською територіальною профспілковою організацією, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022. 06.09.2022 працюючим та звільненим працівникам надано роз`яснення, що після припинення або скасування режиму воєнного стану, а також у разі покращення фінансового стану АТ «Укрзалізниця», що дасть змогу змінити рішення правління, працівники, звільнені вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію отримають суму одноразової та додаткової. Крім того, директором з управління персоналом та соціальної політики АТ «Укрзалізниця» 29.10.2022 та 06.12.2022 затверджені щоквартальні графіки виплати працівникам АТ «Укрзалізниця» одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію за 2022 рік згідно з п.3.2.21. Галузевої угоди. Виходячи із послідовності графіків, позивачка ОСОБА_1 отримає всі належні їй виплати в липні 2023 року, а у випадку покращення фінансового стану відповідача у більш ранні терміни.

Також відповідач не погоджується із розрахунком середньої заробітної плати, проведених позивачкою, оскільки нею проведено розрахунки на підставі Довідки про доходи, а не згідно вимог Постанови КМУ від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», у яку не враховуються, зокрема виплати у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Щодо збільшення позовних вимог, то відповідач заперечує проти їх задоволення, оскільки такі є безпідставними та не відповідають обставинам справи і вимогам нормативних актів.

Судом встановлено, що відповідно до Наказу (розпорядження) начальника Жмеринської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» №1033/ОС від 10.11.2022 ОСОБА_1 звільнена з посади чергової по залізничній станції ст.Балин, у зв`язку з виходом на пенсію за ст.38 КЗпП з виплатою згідно п.8.17 5 середньомісячних заробітків (посадових окладів) основних, 6 прожиткових мінімумів на оздоровлення, передбачені п.3.9 зі змінами та доповненнями до Колективного договору дирекції на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2022 роки (а.с.5).

Згідно Наказу начальника Жмеринської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» №58 від 16.05.2022 ОСОБА_1 оголошено подяку з виплатою грошової винагороди в розмірі посадового окладу (а.с.6).

Згідно довідки про доходи №00-170 від 05.12.2022, загальна сума доходу чергової по залізничній станції ОСОБА_1 за період з січня 2022 р. по листопад 2022 р. становить 176082,06 грн. Також як вбачається із розрахунку заробітної плати позивачці нараховано за вересень 2022 р. в розмірі 13541,44 грн., за жовтень 2022 р. в розмірі 14254,02 грн. (а.с.7-8).

Відповідно до п.1 п.п.1.1.4. Витягу з протоколу №Ц-54/31 засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 призупинено нарахування інших додаткових виплат, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги (а.с.33-34).

Згідно Листа голови правління АТ «Укрзалізниця» №Ц/3-91/1459/ЦПроф/30-22 від 06.09.2022 повідомлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні призупинені виплати, передбачені Галузевою угодою, колективними договорами, зокрема одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті. Після припинення або скасування воєнного стану або покращення фінансового стану АТ «Укрзалізниця» вказані працівники отримають суму одноразової та додаткової матеріальної допомоги, що їм належить (а.с.35).

Відповідно до п.13 п.п.13.1., 13.2. Витягу з протоколу №Ц-54/90 засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 24.10.2022 з доданими Графіками виплат працівникам одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію за 2022 рік (згідно з п.3.2.21 Галузевої угоди), затверджених 29.10.2022 та 06.12.2022 (а.с.36-38), нарахування та виплату матеріальної допомоги, зазначеної у п.13.1 цього рішення, поводити в хронологічній послідовності відповідно до її виникнення, починаючи з листопада 2022 року, згідно з графіком погашення.

Згідно Протоколу №НЗК-06/20 від 28.12.2022 наради при заступнику директора регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», вирішено зазначити у наказах на звільнення працівників, що належну виплату матеріальної допомоги на оздоровлення здійснити після окремого рішення правління АТ «Укрзалізниця» (а.с.53-54).

Наказом №1180/ОС від 21.12.2022 до наказу «По особовому складу» від 10.11.2022 №1033/ОС про звільнення ОСОБА_1 внесені зміни, а саме зазначено виплатити 6 прожиткових мінімумів на оздоровлення, передбачені 3.9. змінами та доповненнями до Колективного договору на 2001-2005 р.р., пролонгованого на 2006-2022 р.р., після отримання окремого рішення керівництва АТ «Укрзалізниця» (а.с.56).

Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 2 Закон України «Про оплату праці» (далі Закон) визначено структуру заробітної плати, зокрема: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів;трудових договорів; грантів. Законодавство про оплату праці грунтується на Конституції України і складається з Кодексу законів про працю України (далі КЗпП), цього Закону, Закону України "Про колективні договори і угоди", Закону України "Про підприємства в Україні" та інших актів законодавства України (ст. 5, 7 Закону).

Згідно ст. 8 Закону держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.

Поряд з цим договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів (ст. 14 Закону).

Статтею 13 КЗпП визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії.

Згідно ст. 18 КЗпП положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації, фізичної особи, яка використовує найману працю, незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, фізичної особи, яка використовує найману працю, так і для працівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на території України запроваджено правовий режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Згідно з пунктом 2 розділу "Прикінцеві положення" Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», главу XIX «Прикінцеві положення» КЗпП доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Статтею 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43,44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

З наведеного слідує, що Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» є спеціальним законом на період дії воєнного стану щодо застосування окремих положень трудового законодавства.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.

Як зазначено вище позивачка звернулась до суду щодо виплат: одноразової допомоги при звільненні; заохочення за сумлінну працю та до ювілею; щорічної допомоги на оздоровлення.

Згідно Витягу з протоколу №Ц-54/31 засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 призупинено нарахування інших додаткових виплат, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів.

Оскільки виплати позивачці передбачені пунктами 3.9, 3.12, 8.17 колективного договору, їх призупинення відповідачем відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Вказаний Закон є чинним, не скасованим, не визнаний неконституційним, а тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Питання правомірності введення державою окремих обмежень під час дії воєнного стану, в тому числі й з урахуванням міжнародних договорів, роз`яснено й у постанові Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 580/2869/22.

Суд звертає увагу на те, що виплати позивачці було призупинено, тому звернення позивачки з цієї підстави до суду не позбавляє останню після закінчення воєнного стану звернутися до суду з такими вимогами у випадку, якщо відповідач не проведе з нею відповідний розрахунок.

Згідно положень ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В силу ч.1 ст.117 КЗпП у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Підставою відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника.

Як зазначено судом вище правових підстав для стягнення виплат згідно зупинених положень колективного договору на теперішній час немає, відповідно й відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки їх виплат.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для стягнення судових витрат з відповідача відсутні.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення коштів при звільненні з роботи відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скаргирішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця»(місцезнаходження м.Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, );

Повне судове рішення у зв`язку з перебуванням в нарадчій кімнаті в іншій справі складено 28.02.2023.

Суддя О.М.Сосна