РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2023 року м. Мукачево Справа №303/544/23

2/303/86/23

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Кость В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Мукачево цивільну справу

за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк»

до відповідачів: (1) ОСОБА_1

(2) ОСОБА_2

про стягнення 3% річних та втрат від інфляційних процесів

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення з них суми 323789,22 грн. (в т.ч.: 55024,75 грн. - 3% річних за прострочення виконання зобов`язання; 268764,47 грн. - витрати від інфляційних процесів) на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України за період з 01.11.2019 по 31.10.2022.

Відповідачі відзив на позовну заяву не надали.

Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

На підставі заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 листопада 2011 року (далі - Заочне рішення) присуджено до солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 15 серпня 2007 року №11/727К-07 у розмірі 610828,33 грн.

Рішення суду набуло законної сили 03.11.2011.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини щодо укладання між сторонами Кредитного договору від 15 серпня 2007 року№11/727К-07, договору поруки від 15 серпня 2007 року №11/728П-07, а також надання кредитних коштів та неповернення їх відповідачами не підлягають доказуванню у справі, яка розглядається, оскільки мають преюдиційне значення.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідачів 3% річних в розмірі 55024,75 грн. та інфляційних витрат в розмірі 268764,47 грн., нарахованих на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, за несвоєчасне виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду по справі від 03.11.2011 №2-3508/2011.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить з того, що ст. 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І книги 5 ЦК України «Загальні положення про зобов`язання», а відтак поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Виконання своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом відповідачі в порушення статей 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України не виконали, внаслідок чого позивачем було пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договорами (справа №2-3508/11).

За таких обставин справи слід констатувати, що банківська установа звернувшись 03 листопада 2011 року до суду з позовом до відповідачів про стягнення з них заборгованості за кредитним договором, використала право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних їй на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку та змінила порядок, умови і строк дії даного кредитного договору. На час звернення з таким позовом (03 листопада 2011 року) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Заочним рішенням суду було засвідчено такі зміни.

У вищевказаному судовому рішенні заборгованість за кредитним договором була визначена у повному обсязі, тому кредитор має право на отримання гарантій внаслідок неналежного виконання зобов`язання, у порядку визначеному частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію (яка продубльована в наступних за нею постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі № 675/869/16-ц, від 31 жовтня 2018 року по справі № 155/1315/15-ц та ін.) про те, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця в цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивач, пред`явивши вимогу до відповідачів про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статі 1050 Цивільного кодексу України, змінивши термін повернення кредиту, який було передбачено кредитним договором.

Отже, права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на те, що грошове зобов`язання у відповідача виникло з дати набуття рішенням суду від 18 листопада 2011 року законної сили, і відповідачі порушили вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, тобто позивач має право на отримання інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми.

При цьому, 3% річних суд розраховує за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] ? 3% / 365 днів ? [Кількість днів].

Інфляційні втрати суд розраховує за формулою: [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] - [Сума боргу], де індекс інфляції - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Наведені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних нарахувань (а.с. 9) узгоджуються із вищевказаними формулами обрахунку заявлених до стягнення складових загальної суми заборгованості.

Враховуючи наведене, з відповідачів на користь позивача за період з 01.11.2019 по 31.10.2022 підлягає стягненню сума 323789,22 грн. (в т.ч.: 55024,75 грн. - 3% річних за прострочення виконання зобов`язання; 268764,47 грн. - витрати від інфляційних процесів).

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судові витрати по справі у сумі 4856,84 грн. підлягають віднесенню на відповідачів відповідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 273, 279, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області,

УХВАЛИВ:

1. Позов акціонерного товариства «Універсал Банк» задвоолити повністю.

2. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» суму 323789,22 грн. (триста двадцять три тисячі сімсот вісімдесят дев`ять гривень 22 копійки) (в т.ч.: 55024,75 грн. - 3% річних за прострочення виконання зобов`язання; 268764,47 грн. - витрати від інфляційних процесів) за прострочення виконання зобов`язання, визначеного рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2011 №2-3508/2011 за період з 01.11.2019 по 31.10.2022.

3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» суму 2428,42 грн. (дві тисячі чотириста двадцять вісім гривень 42 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3.1. Стягнути з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» суму 2428,42 грн. (дві тисячі чотириста двадцять вісім гривень 42 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

6. Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк» (04114 м.Київ, вул Автозаводська, 54/19, ).

Відповідачі: (1) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

(2) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ).

Суддя В.В. Кость