Справа № 442/4497/22 Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.І.
Провадження № 22-ц/811/2615/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
Провадження № 22-ц/783/2652/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_1 - Мидзки Р.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в складі судді Медведика Л.О. від 16 вересня 2022 року та за апеляційною скаргою Мидзки Романа Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в складі судді Медведика Л.О. від 07 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 (1983 року народження, АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів у новому розмірі вирішено здійснювати з дня набрання цим рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмір 992,40 грн.

Виконавчі листи, видані на підставі рішень Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.11.2010 року та 22.07.2011 року, - відкликано.

В задоволенні решти позову - відмовлено.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року заяву адвоката відповідача ОСОБА_1 - Романа Мидзки про стягнення з ОСОБА_4 13500 гривень відшкодування витрат за надання правничої допомоги - залишено без розгляду.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 вересня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не взяв до уваги те, що син ОСОБА_5 потребує постійного лікування та спостереження у лікарів невролога та кардіолога у зв`язку із підтвердженим синдромом Дауна . Відповідні обставини були встановлені у рішенні Дрогобицького міськрайонного суду від 22.10.2010 року. Також, відповідач отримував цілий ряд доходів, котрі відображені у відомостях про доходи платника аліментів котрі не були враховані судом при постановленні рішення. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції витребовувалась в Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» інформація про відкриті банківські рахунки в AT «КБ «ПриватБанк», а також виписку по банківських рахунках ОСОБА_8 за період 2020, 2021 та 2022 рік. У відповіді AT «КБ «ПриватБанк» було надано інформацію про банківські рахунки відповідача, а стосовно виписок по банківських рахунках було повідомлено, що відповідна інформація буде надана на протязі 10 робочих днів. Разом з тим, суд першої інстанції не дочекавшись відповідної інформації прийняв рішення. Проте, виписка по банківських рахунках підтвердить реальне матеріальне становище відповідача. Зазначає, що відповідач наполягає на скрутному матеріальному становищі та зазначає, що погоджується сплачувати аліменти у розмірі 3000 гривень на кожного дітей щомісячно.Одночасно з тим лише на послуги адвоката у цій цивільній справі відповідач витрачає 13 500 гривень, що становить суму яка перевищу аліменти на обох дітей за понад 4 місяці, яку відповідач погоджується сплачувати, що додатково свідчить про хороше матеріальне становище відповідача.

Ухвалу суду оскаржив Мидзка Роман Володимирович в інтересах ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву адвоката відповідача ОСОБА_1 - Романа Мидзки про стягнення з ОСОБА_4 13500 гривень відшкодування витрат за надання правничої допомоги задовольнити.

Зазначає, що у відповідача не було та не могло бути практичної можливості подати докази понесених витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після проголошення рішення у справі, оскільки про прийняте рішення відповідач дізнався 26 вересня 2022 року. Стверджує, що представником відповідача об`єктивно та вірно визначено розмір витрат на оплату послуг адвоката, який в свою чергу є розумний та співмірний та відповідає положенням Цивільного процесуального кодексу України.

В судове засідання сторони не з`явилися, однак суд вважав заможливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що інтереси відповідача в судовому засіданні захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги на ухвалу суду та в заперечення скарги на рішення суду, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу - колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 102, 113, 43, 81, 264, 265 ЦПК України, 155, 181, 192 СК України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"задовольняючи позов частково виходив з того, що сторони вдруге уклали шлюб 08.08.2021 року. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 03.06.2022 року (справа №442/2196/22) цей шлюб між ними розірвано. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 22.11.2010 року (справа №2/3410), з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_9 в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 22.07.2011 року (справа №2/1579/11), з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_10 в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є працездатною особою, яка займається підприємницькою діяльністю, займається торгівлею одягу для чоловіків. Відповідач орендує приміщення та розмір орендної плати складає на місяць 9800 грн, що підтверджується договором за №4 оренди нежитлового приміщення. Крім того, останній сплачує кредит у АТ КБ «Приват банк» згідно укладеного договору від 10.12.2021 року, щомісяця сплачує суму в розмірі 13888,89 грн. Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що враховуючи матеріальне становище позивачки, на утриманні якої знаходяться двоє дітей, рівень інфляції, суд вважає, що позов слід задоволити частково - розмір аліментів, визначений рішеннями Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області змінити, стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх синів в розмірі 5000 гривень на кожну дитину щомісячно і до досягнення ними повноліття.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 133, 141, 264, 259, 260, 261 ЦПК Українизалишаючи заяву без розглядувиходив з того, що Рішенням суду від 16.09.2022 позов задоволено частково, присуджено стягувати з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим, вирішено питання про стягнення судових витрат, а саме стягнуто з ОСОБА_8 в користь держави судовий збір в розмір 992,40 грн. Виконавчі листи, видані на підставі рішень Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.11.2010 року та 22.07.2011 року, - відкликано. В задоволенні решти позову - відмовлено. 03 жовтня 2022 року на адресу суду надійшла заява від адвоката відповідача ОСОБА_1 - Мидзки Романа Володимировича про стягнена витрат на професійну правничу допомогу. Постановляючи ухвалу суд виходив з того, що заява адвокатом Р.Мидзкою про ухвалення додаткового рішення подана суду 03 жовтня 2022 року. Посилання адвоката Р.Мидзки про те, що сторони справи не були повідомлені про дату та час судових засідань, не знали, коли буде прийняте рішення, та відповідно яким чином розраховувати 5-ий строк для подання такої заяви суд не приймає до уваги, так як відповідач ОСОБА_8 16 вересня 2022 року особисто був присутнім у приміщенні суду по вул..Л.Українки в м.Дрогобич, писав заяву на ознайомлення з матеріалами справи та був обізнаний про ухвалення судового рішення саме у цей день (а.с. 101). Відтак, заяву про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про збільшення розміру аліментів, подано адвокатом відповідача з пропущенням встановленого строку для її подання, що визначений ЦПК України, а отже, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, таку слід залишити без розгляду.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

01.08.2022 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила збільшити розмір аліментів та:

- стягувати з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в розмірі 15 000 гривень;

- стягувати з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в розмірі 15 000 гривень.

Вказувала на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них народилося двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_5 син ОСОБА_9 та ІНФОРМАЦІЯ_6 син ОСОБА_11 . Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 22.11.2010 року присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 500,00 грн на утримання сина ОСОБА_9 та згідно рішення вказаного суду від 22.07.2011 року присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 500,00 грн на утримання сина ОСОБА_10 , до досягнення дітьми повноліття. На даний час вказана сума до стягнення є замалою. Відтак, просить збільшити розмір аліментів до розміру 15 000 грн на кожну дитину щомісячно.

За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством.Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття.Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми.Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей.Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Як вбачається із матеріалів даної справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, - сторони вдруге уклали шлюб 08.08.2021 року.

Під час першого шлюбу, у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 03.06.2022 року (справа №442/2196/22) шлюб між сторонами розірвано.

Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 22.11.2010 року (справа №2/3410), з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_9 в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 22.07.2011 року (справа №2/1579/11), з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_10 в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, займається торгівлею одягу для чоловіків. Вказаного не спростовано відповідачем та рішення в частині цих встановлених обставин ним не оскаржувалося.

Відповідач, також, орендує нежитлове приміщення та розмір орендної плати складає на місяць 9800 грн, що підтверджується договором за №4 оренди нежитлового приміщення.

Крім того, відповідач сплачує кредит у АТ КБ «Приват банк» згідно укладеного договору від 10.12.2021 року, щомісяця сплачує суму в розмірі 13888,89 грн.

Крім цього, відповідач має у власності автомобіль «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року випуску та земельну ділянку площею 0,07 га на АДРЕСА_3 , яка була передана йому на підставі рішення Дрогобицької міської ради №243 від 13.03.2021 року.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з першого кварталу 2020 року по другий квартал 2022 року, нараховано сума доходу ОСОБА_1 за 2020 рік становить 2802100 грн., за 2021 рік - 3374800 грн., за 2022 рік - 307228 грн.

Однак, вказані суми не є чистим доходом відповідача, оскільки такі суми включають оборотні кошти, податки, збори та інші обов`язкові платежі, відтак, такі суми однозначно не відображають чистий прибуток (дохід) відповідача. Однак такі суми, а також набуте після рішень суду про стягнення аліментів (2010 та 2011 роки), майно, отримані грошові кошти в кредит, ведення стабільної підприємницької діяльності, - однозначно свідчать про збільшення його матеріального стану після ухвалення рішень про стягнення аліментів. Тобто вказане однозначно свідчить про наявність обставин, що вказують на можливість застосування ст. 192 СК України у даному спорі.

Окрім цього судом першої інстанції правильно встановлено, що аліменти в розмірі 500,00 грн., які сплачує відповідач на користь позивачки на кожну із дітей є недостатніми на даний час для забезпечення нормального рівня проживання дітей.

Так, слід вказати про те, що після прийнятих судом рішень від 22.11.2010 року та від 22.07.2011 року змінилося матеріальне становище позивачки, яке зумовлене подорожчанням засобів, товарів та послуг у всіх сферах життєдіяльності, в т.ч. що стосується догляду за дітьми, до яких зокрема входять витрати на харчування, навчання, купівлі одягу та взуття, що збільшує відповідно витрати позивачки на утримання дітей та відповідно погіршує її матеріальне становище.

Вказане, а саме збільшення видатків для позивачки на утримання дітей, що свідчить про зміни у її майновому стані, як вбачається із наведеної вище ст. 192 СК України, - також, є однією із можливих підстав для зміни розміру аліментів, що стягуються, зокрема, за рішенням суду.

Відповідно судом першої інстанції підставно застосовано ст. 192 СК України.

Щодо апеляційної скарги на рішення суду, то позивачка її обґрунтовує лише високими доходами відповідача, однак така не навела жодних доводів та не надала доказів, які б свідчили про необхідність стягнення аліментів у розмірі 15000 грн. на кожну дитину. Не вказала про те, з якого розрахунку витрат на кожного із дітей вона виходила визначаючи такий рівень необхідних до стягнення аліментів та не вказала у чому необхідність стягнення саме таких значних сум, враховуючи інтереси дітей, що має найважливіше значення у даному спорі.

Щодо доводів позивачки про те, що син ОСОБА_9 потребує постійного лікування та спостереження у лікарів невролога та кардіолога у зв`язку із підтвердженим синдромом Дауна , то щодо цієї обставини слід вказати, що позивачка вправі звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у зв`язку з її станом здоров`я.

Окрім цього, слід вказати і на те, що стягнутий судом розмір аліментів у сумі 5000 грн. на кожну дитину значно перевищує встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, а саме майже в два рази.

Враховуючи вказане, а саме те, що на батьків покладено рівні обов`язки щодо утримання дітей; те, що сторони проживають окремо та діти сторін проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні; те, що встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2022 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні, та в силу ст. 182 СК України є рекомендованим розміром аліментів на одну дитину; відсутність даних про доходи позивачки; те, що відповідач є працездатними та отримує постійний, стабільний, високий дохід; те, що стягнені за рішеннями Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2010 року та від 22 липня 2011 року не покривають встановлений законодавством прожитковий мінімум та навіть його половини для дитини відповідного віку; те, що з моменту постановлення рішень про стягнення аліментів змінилося матеріальне становище позивачки, яке зумовлене подорожчанням засобів, товарів та послуг у всіх сферах життєдіяльності, в т.ч. що стосується догляду за дітьми; те, що матеріальний стан відповідача покращився, оскільки такий офіційно працевлаштований, набув значне майно та отримує стабільний високий дохід, про що йшлося, - колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно задоволено позов частково та змінено розмір аліментів, що стягуються та встановлено щомісячний розмір аліментів на утримання дітей сторін, необхідних до стягнення з відповідача на користь позивачки у сумі 5000 грн. на кожну дитину, що є більшим за розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Що стосується оскарження ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року слід вказати наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позову заяву Мидзка Р.В. в інтересах ОСОБА_8 просив стягнути із позивачки ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 витрати на професійну правничу допомогу, докази якої будуть подані протягом п`ять днів від дня проголошення рішення у справі.

Дана справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлялися належним чином сторони.

Рішення у даній справі було ухвалено 16 вересня 2022 року.

03 жовтня 2022 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява від адвоката відповідача ОСОБА_1 - Мидзки Романа Володимировича про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13500 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатіву справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів (провадження № 61-11651св21).

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Отже, за змістом вказаної норми ЦПК України цей строк є процесуальним.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Мидзка Р.В. в інтересах ОСОБА_12 , 03.10.2022 року, звертаючись до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі, де прийнято рішення 16 вересня 2022 року, тобто поза межами строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України, не порушив клопотання про поновлення такого процесуального строку.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що заявником, у порушення вимог частини другої статті 183 ЦПК України до заяви не додано доказів надсилання (надання) заяви іншим учасникам справи (провадження).

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення передбачені статтею 183 ЦПК України. Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік вказаний у цій статті та інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Частиною другою статті 183 ЦПК України передбачено, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

У частині четвертій статті 183 ЦПК України закріплено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Зважаючи на те, що заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу була подана поза межами строку встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України та заявником не порушувалось питання про поновлення такого строку, відповідно судом першої інстанції правильно залишено таку заяву без розгляду.

Враховуючи вказане доводи апеляційних скарг слід визнати безпідставними та самі скарги слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції та ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін як такі, що відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та Мидзки Романа Володимировича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 вересня 2022 року та ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2023 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра