Єдиний унікальний номер: 379/1192/20
Провадження № 2-др/379/2/23
23 лютого 2023 року Таращанський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Зінкіна В.І.,
за участю секретаря судового засідання Гопкало О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща цивільну справу за заявами відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Колибаби Ірини Олександрівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу,
23.01.2023 до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 379/1192/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Таращанської міської ради про визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації земельних ділянок, в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу на загальну суму 1000 грн (а.с. 157 т.2).
В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням суду від 18.01.2023 у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено. Судом не вирішено питання про судові витрати понесені відповідачем у зв`язку із розглядом справи. Так, відповідачем понесено витрати на правничу допомогу за складання відзиву на позовну заяву в розмірі 1000 грн. У матеріалах справи наявні докази витрат на правничу допомогу відповідача (додавалися до відзиву на позов), а саме: копія договору про надання правничої допомоги №26/03/21 від 26.03.2021, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію акту виконаних робіт №1 до договору про надання правничої допомоги, копія квитанції про оплату витрат на правничу допомогу.
24.01.2023 до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Колибаби І.О. про ухвалення додаткового рішення по справі № 379/1192/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Таращанської міської ради про визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації земельних ділянок, та стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу на загальну суму 4700 грн.
В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням суду від 18.01.2023 у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими витратами. Витрати на правничу допомогу відповідача по справі підтверджується такими доказами: договором про надання правничої допомоги № 091222 від 09.12.2022, додатковою угодою № 1 від 09.12.2022 до договору про надання правничої допомоги № 091222 від 09.12.2022, ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 від 12.12.2022, рахунок на оплату № 1 від 09.12.2022, квитанція №35 від 28.12.2022 на суму 4700 грн., акт приймання передачі від 20.01.2023 до договору №091222 про надання правничої допомоги від 09.12.2022.
Посилаючись на висновок ВС у постанові від 06.02.2019 справи № 922/1163/18 представник зазначала, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Отже, згідно рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2009 від 30.09.2009 слідує, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складення заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах, тощо.
22.02.2023 представник позивача ОСОБА_2 адвокат Поліщук Р.А. подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому прохав суд відмовити стороні відповідача в задоволені вимоги про стягнення судових витрат на надання правничої допомоги в розмірі 4700 грн в повному обсязі. Оскільки, адвокатом Колибабою І.О. надано до суду копію договору про надання правничої допомоги від 09.12.2022 № 091222, копію ордера, додаткову угоду та квитанцію від 20.12.2022 на суму 4700 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу.
Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу.
Крім цього, в акті прийому передачі робіт від 20.01.2023 не зазначено: в чому полягає складність справи у світлі заявлених витрат на суму 4700 грн; скільки часу витрачено адвокатом на цю справу; детальний опис кожної послуги, що надана адвокатом, зокрема, чим підтверджується опис та витрачений час на юридичну консультацію, у чому полягало вивчення матеріалів, який вони складали обсяг, які здійснені витрати часу по кожному із виду послуг.
Таким чином, сторона позивача вважає, що це позбавляє її можливості спростувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо задоволення заяв про стягнення витрат на правничу допомогу заперечував, прохав повністю відмовити.
Представник позивача адвокат Поліщук Р.А. у судовому засіданні прохав повністю відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заяви про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі та прохав їх задовільнити.
Представник відповідача адвокат Колибаба І.О. у судовому засіданні заяви щодо стягнення з позивача витрат понесених відповідачем на правничу допомогу підтримала та прохала не брати до уваги клопотання представника позивача про зменшення витрат на правничу допомогу.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Виконавчий комітет Таращанської міської ради Київської області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки до суду не повідомив.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судом встановлено, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 18.01.2023 у цивільній справі єдиний унікальний номер 379/1192/20 провадження № 2/379/12/23 позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Таращанської міської ради про визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації земельних ділянок, у задоволені позову відмовлено у повному обсязі (а.с.145-153 т.2).
Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 вказаної статті заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно з п.1 ч.3 ст. 133 цього Кодексу - до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
18.01.2023 у судовому засіданні під час судових дебатів представник відповідача адвокат Колибаба І.О. зазначила, що буде подана заява про ухвалення додаткового рішення по справі щодо витрат на правову допомогу (а.с.141 т.2).
Заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу разом із додатками, які підтверджують розмір витрат, подана до суду відповідачем 23.01.2023 та 24.01.2023 на адресу суду поштовим зв`язком надійшла заява представника відповідача адвоката Колибаби І.О. про ухвалення додаткового рішення від 20.01.2023 (а.с.171 т.2).
Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідачем подано:
копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 27.12.2019 серія КС №8659/10 (а.с. 126 т.1);
копію договору №26/03/21 (про надання правничої допомоги) від 26.03.2021, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Якименко Л.О. Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору адвокат зобов`язується надати правову (правничу) допомогу Клієнту: скласти відзив на позовну заяву у справі №379/1192/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Косяківська сільська рада Таращанського району Київської області про визнання недійсними Державних актів про право власності на земельні ділянки (а.с.125 т.1);
копію акту виконаних робіт №1 до Договору №26/03/21 від 26.03.2021 року (про надання правничої допомоги), згідно якого, на виконання договору адвокатом складено відзив на позовну заяву у справі № 379/1192/20 та загальна вартість виконаних робіт становить 1000 грн (а.с.127 т.1);
копію квитанції про оплату за договором правової допомоги на суму 1000 грн (а.с.128).
Також, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником відповідача адвокатом Колибабою І.О. подано:
копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 31.07.2020 серія КС № 9337/10 (а.с.170 т.2);
копію ордеру на надання правничої правової допомоги ОСОБА_1 на підставі: договору про надання правової допомоги №091222 від 09.12.2022 в Таращанському районному суді Київської області (зворотній бік а.с.167 т.2);
копію договору №091222 (про надання правничої допомоги) від 09.12.2022 укладеного між адвокатом Колибабою І.О. та Марчуком Ф.С. Відповідно до п. 1.2 зазначеного договору адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси клієнта по всіх без винятках справах де стороною (позивачем, відповідачем, потерпілим, скаржником, порушником, іншими особами визначеними процесуальним законодавством), третьою або зацікавленою особою є клієнт з усіма правами представника, які передбачені ЦПК України, КПК України, КАС України, КУпАП, ГПК України (а.с.166 т.2);
копію додаткової угоди №1 від 09.12.2022 до договору №091222 (про надання правничої допомоги) від 09.12.2022, якою внесено зміни в п.1.1. Договору та викладено його в наступній редакції: «Сторони погодили, що гонорар може бути сплачений клієнтом на умовах передоплати шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок адвоката або можуть бути передані адвокату у готівковій формі (готівкою). Гонорар адвоката є фіксованим та становить 4700 грн (а.с.167 т.2);
копію рахунку на оплату № 01 від 09.12.2022, згідно якого, послуги правничої допомоги по справі №379/1192/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Таращанська міська рада про визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки складає 4700 грн (а.с.168 т.2);
копію квитанції від 28.12.2022 №35 про оплату за надання послуг згідно договору №091222 від 09.12.2022 на суму 4700 грн (зворотній бік а.с.168 т.2);
копію акт приймання передачі від 20.01.2023 до договору № 091222. (т.2 а.с.169).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18.
Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Представником позивача - адвокатом Поліщуком Р.А. було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки не було подано попередній (орієнтовний) розрахунок та розрахунок (детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, що позбавляє позивача можливості спростувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу та прохав відмовити стороні відповідача про стягнення судових витрат на надання правничої допомоги в розмірі 4700 грн. У даному клопотанні не наведено аргументів, які могли би свідчити про не співмірність витрат на правову допомогу.
Пунктом 152 постанови Великої Палати Верховного Суду від16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 встановлено, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
За змістом частини третьої статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За змістом ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Стаття 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України (п.128 постанови від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21).
Частинами першою та другою статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:
- фіксованого розміру,
- погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).
Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
У ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат:
1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, від 12 січня 2022 року у справі № 918/548/21).
При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у Таращанському районному суді, суд враховує постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, в якій Велика Палата Верховного Суду зауважує:
«168. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
169. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.»
Так, адвокатом Колибабою І.О. надано акт приймання-передачі від 09.12.2022 до договору № 091222, в якому визначено опис робіт: представництво в суді, підготовка клопотань та заперечень.
Відсутність в описі витраченого часу, з огляду на позицію Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022, не позбавляє другу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на правничу допомогу.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи суд вважає, що подані документи представником відповідача адвокатом Колибабою І.О. можна визнати належними доказами на підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу, дана справа є типовою, з усталеною судовою практикою, на думку суду до стягнення підлягають понесені позивачем витрати на правову допомогу у наступному розмірі: 1000 грн за надання правничої допомоги адвокатом Якименко Л.О. та 4700 грн. за надання правничої допомоги адвокатом Колибабою І.О..
Зважаючи на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити додаткове рішення у справі № 379/1192/20 номер провадження 2/379/12/23 та задовольнити заяви в повному обсязі.
На підстави викладеного, керуючись статтями 133, 137, 141, 246, 247, 263-265, 270, 352, 354-355 ЦПК України, суд,
Заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити.
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Колибаби Ірини Олександрівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі єдиний унікальний номер 379/1192/20 номер провадження 2/379/12/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Таращанської міської ради про визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації земельних ділянок.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати, пов`язані з професійною правничою (правовою) допомогою в розмірі 5700,00 грн (п`ять тисячі сімсот гривень 00 копійок).
Повне рішення складено 03.02.2023.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Сторони справи:
позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Головуючий:В. І. Зінкін