КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

справа №133/2744/21

15.02.23

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Пєтухової Н.О.,

за участю секретаря судових засідань Гаврилюк О.Г.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Козятині Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Сільськогоподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов`язати СТОВ «Хлібороб» повернути їй земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,3664 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:003:0116, та скасувати запис про проведену 22.07.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області права оренди (номер запису про інше речове право: 6410245) на вказану земельної ділянку.

Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що вона успадкувала від померлої матері ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 3,3664 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :03:003:0116, в межах згідно з планом, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (зараз Самгородоцька сільська територіальна громада).

10.06.2021 вона, звернувшись до реєстратора речових прав на нерухоме майно для внесення змін про право власності на земельну ділянку, дізналась, що належна їй земельна ділянка, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, перебуває в оренді СТОВ «Хлібороб» строком на 24 роки починаючи із 22.07.2014 на підставі Договору оренди землі від 14 липня 2014 року. При особистому зверненні до працівників СТОВ «Хлібороб» останні повідомили що існує договір оренди землі від 14 липня 2014 року та Акт прийому-передачі земельної ділянки, однак дані Договір та Акт не були підписані її покійною матір`ю. Позивач вважає, що оскільки договір оренди вказаної земельної ділянки від 14 липня 2014 року є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, то наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини, тому відповідачем не набуто прав та обов`язків за спірним договором оренди земельної ділянки і правовідносини за ним не виникли, а тому зайняття земельної ділянки, яка їй належить, фактичним користувачем - відповідачем СТОВ «Хлібороб», є неправомірним. Вважає, що зайняття земельної ділянки фактичним користувачем треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки. При цьому вважає, що реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права оренди на підставі неукладеного договору на спірну земельну ділянку за відповідачем не відповідає вимогам закону, порушує її права та законні інтереси вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою.

Ухвалою суду від 06.09.2021 провадження у справі відкрито за правилами загального позовоного провадження.

01.02.2022 від відповідача директора СТОВ «Хлібороб» надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 багаторазово, протягом тривалого періоду часу зверталася до керівництва СТОВ «Хлібороб» щодо укладання договору оренди землі на довготривалий строк та отримання одноразово орендної плати за весь строк оренди, з тих підстав, що одна із дочок ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , є багатодітною матір`ю та проживала з дітьми у жилому будинку у с. Зозулинці, який не відповідав стандартам проживання у ньому дітей, що було однією з причин щодо намірів органу опіки та піклування здійснити заходи щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав. СТОВ «Хлібороб» пішло на зустріч ОСОБА_3 та вирішило укласти з нею договір оренди землі. За ініціативою саме ОСОБА_3 , СТОВ «Хлібороб» підготувало у паперовому вигляді проект договору оренди землі. ОСОБА_3 добровільно здійснила допуск до своїх персональних даних та надала господарству необхідний пакет документів для підготовки договору оренди землі: паспорт, реєстраційна картка обліку платника податків, державний акт на землю. 11.08.2014 ОСОБА_5 отримала у касі СТОВ «Хлібороб» готівкою орендну плату за весь період оренди в сумі 71 879 грн., 51 коп. В подальшому, за кошти, отримані від СТОВ «Хлібороб», ОСОБА_3 придбала жилий будинок у АДРЕСА_2 . Купівля-продаж цього будинку відбувалася за сприяння місцевого органу опіки і піклування - виконавчого комітету Зозулинецької сільської ради. СТОВ «Хлібороб», сплативши кошти на користь ОСОБА_3 цілком правомірно приступило до використання земельної ділянки, при цьому жодним чином не порушивши українське законодавство та права та інтереси власниці землі. Відповідач зазначає, що у період 22.07.2014-12.05.2018 до дати своєї смерті, ОСОБА_3 не пред`являла жодних претензій до СТОВ «Хлібороб» щодо використання останнім її земельної ділянки, що однозначно свідчить про визнання нею факту перебування з СТОВ «Хлібороб» у орендних відносинах. СТОВ «Хлібороб» неодноразово просило ОСОБА_3 з`явитися до адмінбудівлі Товариства в селі Зозулинці та кілька разів працівники Товариства прибувала до помешкання ОСОБА_3 для підписання договору оренди землі, проте стан здоров`я ОСОБА_3 завадив підписати підготовлений проект договору. У зв`язку із вищевикладеним, СТОВ «Хлібороб» стверджує, що між відповідачем та ОСОБА_3 відбулися фактичні орендні відносини. Тобто, всупереч аргументам, які позивачка виклала у позовній заяві, спадкодавець позивача - ОСОБА_3 своїми діями визнавала протягом тривалого періоду, до своєї смерті, фактичне існування договору оренди землі, виконання його умов з боку СТОВ «Хлібороб», зокрема схвалила таку істотну умову договору оренди землі як орендну плату. Наведені обставини свідчать, що : мала місце фактична та правова передача земельної ділянки; станом на момент подання позову має місце добросовісне, справедливе виконання ОСОБА_3 та СТОВ «Хлібороб» умов, на яких були виплачені їй кошти; право оренди пройшло відповідну державну реєстрацію у органі, уповноваженому тоді здійснювати таку реєстрацію.

За наявності зазначених обставин, на думку відповідача, сама по собі відсутність підпису на договорі оренди землі та акті приймання-передачі земельної ділянки не може бути підставою усунення першкод в користуванні ОСОБА_2 успадкованого майна, оскільки своє волевиявлення щодо вказаного договору між ОСОБА_3 та СТОВ «Хлібороб» проявилося у фактичному його виконанні у період 2014-2018 років. При цьому факт одержання спадкодавцем позивача орендної плати та факт відсутності претензій до СТОВ «Хлібороб» з боку покійної власниці майна, на думку відповідача, безумовно та однозначно свідчать про обопільне вчинення ними дій, спрямованих на схвалення й виконання умов договору оренди земельної ділянки. Вважає, що договір оренди фактично діє з 2014 року й протягом п`яти років, до своєї смерті у 2018 року; ОСОБА_3 , неухильно дотримувалась умов договору, а отже, укладення договору оренди відповідало її внутрішній волі, як тодішнього власника майна, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

17.02.2022 позивач надала суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що на її думку відповідач робить безпідставний неаргументований висновок, що вона приховує обставини, щодо посилання на ч.1 ст.2 Закону України « Про оренду землі» п.2 ст.638 ЦК України, зазначивши, що право позивача обґрунтовувати свою правову позицію, що було зроблено нею, як позивачем з посиланням на норми закону та обставини, вибрано ефективний спосіб захисту порушеного права, який не спростовано відповідачем. Відповідач вказує про багаторазові звернення ОСОБА_3 , до керівництва СТОВ «Хлібороб» щодо укладання договору оренди землі на довготривалий строк та отримання орендної плати за весь строк оренди. Вказує, що причиною такого звернення була та обставина, що дочка ОСОБА_4 , є багатодітною матір`ю та проживала з дітьми у жилому будинку у с.Зозулинці, який не відповідає стандартам проживання у ньому дітей, що було підставою здійснити заходи щодо позбавлення її батьківських прав. СТОВ «Хлібороб» пішло на зустріч бабусі дітей - її матері, та підготувало в паперовому вигляді з нею проект договору оренди землі. З даного приводу зазначила, що відповідач не пояснює чому звернення були, однак договір оренди землі не підписаний . Посилання відповідача на дочку яка є багатодітною матір`ю, яку мали позбавити материнських прав, ніяким чином не спростовує правової підстави позову. Вказані обставини не мають ніякого відношення до предмету доказування по справі. У відзиві відповідач посилається на те, що позивач не повідомила суд, яким чином попали документи до СТОВ «Хлібороб» ; відповідач не надає до суду жодного доказу про те, що покійна ОСОБА_3 надавала дозвіл на обробку персональних даних. Анкетні дані у СТОВ «Хлібороб» були в наявності , оскільки ОСОБА_3 до 2014 року укладала з СТОВ «Хлібороб» договір оренди землі. Також відповідач не надає до суду жодного доказу про придбання ОСОБА_3 житлового будинку, а видатковий касовий ордер, наданий відповідачем в якості доказу отримання коштів ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 по батькові) за земельний пай із 2014 із підписом ОСОБА_5 , не має жодного стосунку до орендної плати за договором оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0116. Крім того заперечує, що вказаний видатковий касовий ордер підписувала її матір ОСОБА_3 , оскільки візуально видно, що прізвище ОСОБА_5 у верхній графі та підпис одержувача ОСОБА_5 написано одним почерком, що викликає сумнів у підписанні даного ордеру саме її матір`ю.

Позивач в судове засідання не з`явилась, однак, її представник адвокат Кузьмінський Ю.В., в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав просив позов задовольнити.

Представник СТОВ «Хлібороб» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення; причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутність представника, не надав. Однак в попередніх судових засіданнях, підтримав доводи, викладені ним у відзиві на позов, та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , суду пояснила, що їй відомо, що мама ( ОСОБА_3 ) брала гроші в ТОВ «Хлібороб» в рахунок оренди. Про те, чи був укладений договір оренди їй не відомо. Також зазначила, що її мати була опікуном дітей її молодшої сестри ОСОБА_4 , і оскільки хата, в якій проживала мама з дітьми була замала для великої сім`ї, то мама знайшла хату, з господарем якої вони домовились, що вона її придбає на виплату. Менша сестра - ОСОБА_4 , в рахунок сплати аліментів на утримання дітей, які були під опікою бабусі, надала матері на придбання бунку 30000 грн, які вона отримала від продажу землі, а решту грошей мама виплачувала самостійно. Документи на будинок не переоформлялись. Коли мама хворіла, вона декілька разів зверталась до СТОВ «Хлібороб» щодо надання грошової допомоги, однак у такій допомозі було відмовлено. На запитання чи підпис, який зроблено у видатковому касовому ордері від 23.07.2014, заперечила, зазначивши, що даний підпис не схожий з підписом її матері.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що дочка померлої ОСОБА_3 ОСОБА_4 , була позбавлена батьківських прав по відношенню до своїх дітей. Опіку над дітьми взяла бабуся дітей - ОСОБА_3 , однак їй були поставлені умови щодо придбання належного житла для забезпечення нормального проживання дітей, оскільки її будинок був старим і з неналежними умовами. ОСОБА_3 неодноразово зверталась до ОСОБА_10 голови СТОВ «Хлібором» із проханням придбати їй житло. Йому відомо, що ОСОБА_10 йшов на зустріч людям і давав кошти в рахунок орендної плати. На скільки йому відомо, тоді на придбання будинку для ОСОБА_3 , в рахунок орендної плати за весь період договору СТОВ «Хлібороб» надало кошти останній. Чи підписувався договір оренди йому не відомо. Він лише бачив, як ОСОБА_3 приїздила до каси СТОВ "Хлібороб", проте, які саме документи вона надавала чи отримувала, а також чи отримувала кошти, та в рахунок чого - йому не відомо.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцта про смерть серії НОМЕР_1 від 14.05.2018 (а.с.7)

Відповідно до заповіту від 23.05.2006, посвідченого секретарем виконкому Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповідала ОСОБА_2 право на земельну частку (пай), що перебуває у користуванні СТОВ «Хлібороб» с. Зозулинці площею 3,46 в умовних кадастрових гектарах (а.с.8)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори Мельник А.О. від 10.06.2021, ОСОБА_2 оформила свої спадкові права за заповітом на земельну ділянку, площею 3,3664 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :03:003:0116, в межах згідно з планом, розташованої за адресою: Вінницька область Козятинський район, Зозулинецька сільська рада (а.с.9)

Із копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН №009112, вбачається, що власником земельної ділянки площею 3,3664 га, розташованої на території Зозулинецької сільської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосоподарського виробництва, кадастровий номер якої :03:003:0116 є ОСОБА_11 (а.с.10)

Як вбачається із наданої відділом у Козятинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 28.11.2019 архівного примірника державного акта на право власності на земеьну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зозулинецької сільської ради на ім`я ОСОБА_12 в місцевому фонді документації із землеустрою Відділу відсутній (а.с.11)

Згідно кадастрового плану земельної ділянки з кадастровим номером: :03:003:0116, розташована на території с. Зозулинці, площею 3,3664 з цільовим призначенням для ведення товарного с/г виробництва, вона належить ОСОБА_3 (а.с.12)

Відповідно до акту погодження та закріплення меж земельної ділянки від 18.04.2011, передачу та прийом земельної ділянки в натурі здійснено ОСОБА_3 на підставі державного акта серії ВН 009112 від 19.09.2005 (а.с.13)

Як вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі (№ витягу 52479275 від 03.07.2018), виданого державною нотаріальною конторою, державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори Сизонюк Т.В. 03.07.2018 зареєстровано спадкову справу 117/2018 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14)

Із договору оренди землі від 14 липня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 передає СТОВ «Хлібороб» с. Зузолинці Козятинського району Вінницької області в особі директора Сеніченко М.І. в строкове платне користування земельну ділянку для вирощування сільськогосподарських культур, що знаходяться на території Зозулинецької с/р, площею 3,3664 га, зі строком дії договору двадцять чотири роки (а.с.15).

Відповідно до Акту прийому-передачі земельної ділянки від 14 липня 2014 року, на підставі договору оренди від 14 липня 2014 року, орендодавець ОСОБА_3 передала, а орендар СТОВ «Хлібороб» в особі директора Сеніченка М.І. прийняв земельну ділянку, площею 3,3664 га, що знаходиться на території Зозулинецької сільської ради.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.06.2021 вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер: :03:003:0116, площею 3,3664 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: Вінницька обл., Козятинський р., с/рада Зозулинецька, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер 2-399 від 10.06.2021, зареєстрована за власником ОСОБА_2 (а.с.18)

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 01.09.2021, номер 272838385, 22.07.2014 державним реєстратором Явною Сніжаною Григорівною зареєстровано інше речове право; номер запису про інше речове право: 6410245. Підстава виникнення іншого речового права - договір оренди землі, серія та номер б/н, виданий 14.07.2014; видавник СТОВ «Хлібороб»; ОСОБА_3 ; Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 14600038 від 22.07.2014. Вид іншого речового права право оренди земельної ділянки строком дії 24 роки, з правом пролонгації (а.с.19).

В матеріалах справи також наявне рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30.03.2009, яким встановлено факт, що державний акт серія ВН№009112, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за №75 на право власності на земельну ділянку площею 3,3664га, розташовану на території Зозулинецької сільської ради, Козятинського району, Вінницької області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий 19.09.2005 року на ім`я ОСОБА_11 дійсно належить ОСОБА_3 (а.с.20).

Із наданої відповідачем копії видаткового касового ордера від 25 липня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 за земельний пай отримала 71879,51 грн; в графі підпис одержувача міститься підпис « ОСОБА_5 » (а.с.40)

Позивач вважає, що договір оренди землі щодо земельної ділянки, площею 3,3664 га, яка розташована на території Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є неукладеним, оскільки не містить підпису орендодавця, що стало причиною звернення нею із позовом до суду.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із договору оренди землі від 14 липня 2014 року щодо земельної ділянки, площею 3,3664 га, яка розташована на території Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в графі «Орендодавець» відсутній підпис орендодавця ОСОБА_3 . Також її підпис відсутній в акті прийому-передачі земельної ділянки від 14.07.2014.

За змістом статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У відповідності до вимог частини першої статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Відповідно до статті 1 Закону "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 Закону України "Про оренду землі", істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, зазначаючи, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.

Ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном.

Таким чином, у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

З огляду на зазначене, встановивши, що ОСОБА_3 не підписувала спірний договір, не погоджувала його умов, правочин є таким, що не вчинений, та враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, позивач обрала вірний спосіб захисту - усунення перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою.

Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Покладення обов`язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб`єктивного права. Зокрема, застосовується у справах за позовами про усунення перешкод власнику в користуванні своїм майном (ст. 391 ЦК).

Права позивача, як власника земельної ділянки, підлягають захисту шляхом усунення перешкод у користуванні належним йому майном, а тому суд приходить до висновку, що існують усі підстави для задоволення позову в цій частині.

Враховуючи, що договір оренди є невчиненим (неукладеним), відповідача слід зобов`язати не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 3,3664 га, з кадастровим номером :03:003:0116, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області та належить позивачу.

Пунктом 1 частини 1статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з вимогами частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостоїстатті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Вказаною нормою закріплено, що скасування на підставі рішення суду записів про проведену державну реєстрацію прав, є підставою для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав.

Разом із тим, реєстрація права оренди земельної ділянки, підставою виникнення якого став неукладений між сторонами договір оренди, порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою, площею 3,3664 га, з кадастровим номером :03:003:0116, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області.

Отже, реєстрація права оренди СТОВ «Хлібороб» на вищевказану земельну ділянку не відповідає вимогам закону.

Обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування запису щодо державної реєстрації речового права оренди землі є ефективним, а тому, на думку суду, позов в цій частині вимог також підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1816 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Зобов`язати сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» () повернути ОСОБА_2 земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,3664 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:003:0116.

Скасувати запис про проведену 22.07.2014 державним реєстратором Реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області права оренди (номер запису про інше речове право: 6410245) земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3664 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:003:0116.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1816 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 15.02.2023