КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/7100/22 Головуючий у І інстанції Шум Л.М.
Провадження №22-ц/824/4817/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.А.,

за участі секретаря Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Т.М.М.» про захист прав споживачів, -

УСТАНОВИВ:

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення своїх прав, як споживача житлово-комунальних послуг, звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача ТОВ «Фірма «Т.М.М.» та просив:

- визнати протиправними та незаконними дії відповідача щодо складання, надання/направлення рахунку/рахунків, які не відповідають Додатковій угоді № 1 від 11.06.2014 та п. 1 Додатку № 2 до Договору №95ж/Ч2-13 від 14.02.2014;

- зобов`язати відповідача надавати рахунок/рахунки на житлово-комунальні послуги, які б відповідали Додатковій угоді № 1 від 11.06.2014 та п. 1 Додатку № 2 до Договору №95ж/Ч2-13 від 14.02.2014 - Послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні послуги), а саме з 11.06.2014 р з 1 кв. м. квартири (131 кв.м.) за тарифом 3,50 грн за 1 кв.м., що є 458,50 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 11.06.2014 року за пропозицією відповідача позивач підписав Додаткову угоду № 1 від 11.06.2014, де п. 1 Додатку № 2 до Договору №95ж/Ч2-13 від 14.02.2014 викладено у новій редакції про окремий для ОСОБА_1 тариф з 11.06.2014 року за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні послуги) в сумі 3,50 грн. за 1 кв.м. квартири (131 кв.м.). Тобто, оскільки загальна площа квартири позивача складає 131 кв.м., плата за експлуатаційні послуги має становити 458,50 грн. В той же час, в порушення прав споживача та умов Додаткової угоди, відповідач продовжує надавати рахунок/рахунки, які не відповідають її змісту та визначеному сторонами тарифу.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 грудня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, які мають значення по справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, задовольнивши позов ОСОБА_2 .

У апеляційній скарзі позивач не заперечує, що тариф змінювався в Києві, в Україні, однак вважає, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору, вартість послуг може бути змінена сторонами, а не в односторонньому порядку. Позивач заявляє, що жодних змін до договору в частині розміру тарифів після 11.06.2014 року сторонами не вносилось, тому здійснення відповідачем нарахувань за тарифами, які не відповідають умовами договору, є безпідставною.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фірма «Т.М.М.» заперечує проти її задоволення, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Вказує, що за час існування договірних відносин між сторонами, тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , змінювався. Зокрема: з 01.06.2018 року було встановлено тариф у розмірі 8,88 грн/кв.м., з 27.05.2019 року вартість послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території складала 11,55 крн/кв. м., а з 18.12.2020 року - 12,84 грн/кв.м.

Вищенаведені факти були встановлені судом та викладені у постанові Київського апеляційного суду від 16.06.2022 року по справі №759/23336/21. Вказаним рішенням суду встановлено, що зміна тарифу відповідає п. 3.5 договору про надання житлово-комунальних послуг № 95ж/Ч2-13 від 14.02.2014 року.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Направив на адресу апеляційного суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача ТОВ «Фірма «Т.М.М.» - Соколова О.П. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на доводи, викладені у відзиві, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що тариф на утримання будинку, який знаходиться за адресою у будинку АДРЕСА_1 , неодноразово змінювався, що повністю відповідає п.3.5 договору про надання житлово-комунальних послуг №95ж/Ч2-13 від 14 лютого 2014 року, за умовами якого вартість послуг може бути змінена сторонами із врахуванням положень законодавства, що регулюють порядок формування тарифів та інших послуг. обумовлених даним договором, у випадку таких тарифів у бік збільшення/зменшення.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Фірма «Т.М.М.» є експлуатуючою організацією, яка надає житлово-комунальні та інші послуги у будинку АДРЕСА_1 відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, зареєстрованого в Управлінні Державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києва за №255 від 16.07.2007 року, та затвердженого розпорядженням Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації за № 1133 від 26.06.2007 року, а також на підставі індивідуальних договорів зі співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 . (а.с.44-46).

14.02.2014 позивач ОСОБА_1 з фірмою "Т.М.М." підписали Договір №95ж/Ч2-13 від 14.02.2014 про надання житлово-комунальних послуг (а.с.11-19).

Судом встановлено, що за час існування договірних відносин між позивачем і відповідачем тариф на утримання будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 змінювався наступним чином: відповідно до розпорядженням КМДА №937 від 01.06.2018 року «Про встановлення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останнім не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» за адресою АДРЕСА_1 встановлено тариф на житлово-комунальні послуги у розмір 8,88 грн/кв.м. (ас.47-65).

З 27.05.2019 року, на підставі розрахункових витрат на утримання житлового будинку, затвердженого Фірмою «Т.М.М.» -ТОВ, вартість послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території для будинку АДРЕСА_1 складала 11,55 грн/кв.м. з ПДВ.

З 18.12.2020 року, на підставі розрахункових витрат на утримання житлового будинку, затвердженого Фірмою «Т.М.М.» -ТОВ, вартість послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території для будинку АДРЕСА_1 складає 12,84 грн/кв.м. з ПДВ.

З матеріалів справи також вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року по справі № 759/23336/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фірми «Т.М.М.» - ТОВ заборгованість за надані житлово - комунальні послуги у розмірі 47 124, 33 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2022 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Змінено рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року. Зменшено розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Фірми «Т.М.М.» - ТОВ з 47 124 грн.33 коп. до 45 791 грн. 01 коп. Зменшено розмір стягнутого з ОСОБА_1 на користь Фірми «Т.М.М.» - ТОВ судового збору з 2270 грн. до 2 205,63 грн. В решті рішення суду залишено без зміни.

Як вбачається зі змісту постанови Київського апеляційного суду від 16 червня 2022 року по справі №759/23336/21, колегія суддів відхилила доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що відповідач повинен сплачувати за комунальні послуги, виходячи із тарифу вартості послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території для будинку АДРЕСА_1 , який був визначений сторонами у додатковій угоді № 1 від 11 червня 2014 року, в сумі - 3,50 грн за 1 кв.м, і внаслідок чого заборгованість за надані послуги має становити 10 299 грн.22 коп. При цьому, апеляційний суд встановив, що між позивачем Фірмою Т.М.М. -ТОВ та відповідачем ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №1 від 11.06.2014 року, за умовами якої Фірма «Т.М.М.»-ТОВ та ОСОБА_1 вирішили п. 1 додатку №2 до договору №95ж/ч2-13 викласти у наступній редакції: тариф за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні послуги) за 1 кв.м загальної площі квартири становить 3 грн. 50 коп. Всі інші умови основного договору залишені без змін. Поряд з тим, як вже було встановлено судом, що тариф на утримання будинку, що знаходиться за адресою у будинку АДРЕСА_1 , неодноразово змінювався, що повністю відповідає п.3.5 договору про надання житлово-комунальних послу №95ж/Ч2-13 від 14 лютого 2014 року, за умовами якого вартість послуг може бути змінена сторонами із врахуванням положень законодавства, що регулюють порядок формування тарифів та інших послуг, обумовлених даним договором, у випадку таких тарифів у бік збільшення/зменшення.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Спірні правовідносини в даній справі виникли за період, коли був чинним як Закон України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IVвід 24 червня 2004 року, так і Закон України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VІІІ від 09 листопада 2017 року, який уведений в дію з 01 травня 2019 року.

Відповідно ч.1 ст.13 Закону № 1875-IV до житлово-комунальних послуг відносяться комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, опалення, вивезення побутових відходів) та послуги із утримання будинків і прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Згідно ч.1 ст.19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно положень ч.3 ст.20 Закону № 1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону № 1875-IV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містять п.1 ст.5 та ч.1 ст.9 Закону № 2189-VІІІ(уведений в дію з 01 травня 2019 року), згідно яких до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга з управління багатоквартирним будинком. А оплату за спожиті житлово-комунальні послуги споживач здійснює щомісяця та не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", чинного на час звернення позивача до суду, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору (п.2 ч.1 ст.1 Закону).

Споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач (п.13 ч.1 ст.1 Закону).

Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, затверджених постановою КМ України № 572 від 8 жовтня 1992 року споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 1.1. укладеного між сторонами Договору №95ж/Ч2-13 від 14.02.2014 про надання житлово-комунальних послуг,предметом зазначеного Договору є надання виконавцем (відповідач) споживачу (позивач) послуг обумовлених даним договором у житловому будинку АДРЕСА_1 , в якому знаходиться приміщення споживача, а саме квартира АДРЕСА_2 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим розміром, у строки та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 1.2 вказаного договору сторони погодили, що виконавець (відповідач) надає житлово-комунальні послуги відповідно до переліку, зазначеному у додатку № 1 до цього договору, за тарифами які розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку. Інші послуги, що надаються за цим договором, розраховуються виходячи з обсягів наданих послуг за розцінками, затвердженими виконавцем.

Згідно п. 3.1. договору споживач сплачує спожиті послуги на підставі рахунку на оплату, який є одночасно актом виконаних послуг не пізніше 20-го місяця, що настає за розрахунковим. Виконавець надає рахунок в термін до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим шляхом вкидання в поштову скриньку споживача.

Згідно з п. 3.5.Договору, вартість послуг може бути змінена сторонами із врахуванням положень законодавства, що регулюють порядок формування тарифів та інших послуг. обумовлених даним договором, у випадку таких тарифів у бік збільшення/зменшення.

Згідно з п. 3.3 Договору розцінки та тарифи на послуги, що надаються виконавцем, перелік яких вказаний у додатку до цього договору, розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку.

Апеляційний суд звертає увагу, що п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву кореспондує зазначений у п.5 ч.3 ст.20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що тариф на утримання будинку неодноразово змінювався на підставі розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради, у зв`язку із чим відповідачем здійснювались перерахунки та виставлялись позивачу, що відповідає п.3.5 Договору №95ж/Ч2-13 від 14 лютого 2014 року, за умовами якого вартість послуг може бути змінена сторонами із врахуванням положень законодавства, що регулюють порядок формування тарифів та інших послуг. обумовлених даним договором, у випадку таких тарифів у бік збільшення/зменшення.

Доводи апеляційної скарги про те, що Договором №95ж/Ч2-13 від 14 лютого 2014 року для нього було визначено окремий, пільговий тариф, не можуть бути взяті до уваги, оскільки не підтверджені належними доказами.

Інші аргументи апеляційної скарги на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції не впливають, його висновків не спростовують.

Рішення у справі постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 16.03.2023 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.А.