Номер провадження 2/570/344/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Гречки О.В.

представника позивача - адвоката Ільїна В.

представника відповідачки - адвоката Чоланюка С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу будинку, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13 червня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписано попередній договір купівлі-продажу будинку, на виконання п. 2.1 Договору в момент його підписання позивач передав відповідачці грошові кошти у сумі 500 доларів США в рахунок оплати вартості будинку. Оскільки попередній договір був укладений у простій письмовій формі, не був нотаріально посвідчений, а тому є недійсним (нікчемним), і відповідачка ввела в оману позивача, то у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Таким чином ОСОБА_2 , ввівши в оману ОСОБА_1 стосовно правових відносин, скориставшись його правовою необізнаністю, за нікчемним договором безпідставно отримала кошти в сумі 500 доларів США. А тому позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь грошові кошти у сумі 500 доларів США, та судові витрати (сплата судового збору, витрати на професійну правничу допомогу).

Позивач в судове засідання не з`явився.

Представник позивача позов підтримав з підстав, що описані вище.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася.

Представник відповідачки позов не визнав. Пояснив суду, що позивачка не отримувала грошових коштів за даним договором. Так, зі змісту позовних вимог неможливо встановити природу спірних правовідносин, як і неможливо встановив обставину щодо факту передачі грошових коштів за вказаним договором. Представник позивача просить стягнути з відповідачки 500 доларів США. Разом з тим, в якості чого ці кошти стягуються не зрозуміло: чи стягуються кошти за недійсним договором, чи як завдаток, чи аванс, тощо, про це не зазначено. Позивач міг просити суд застосувати наслідки недійсності правочину і стягнути з відповідачки грошові кошти, які вона нібито отримала на виконання вимог договору, однак і цього в позовній вимозі не зазначено. За наведеного просить суд відмовити у задоволенні позову. Оскільки немає підстав для задоволення позову, то просить суд не стягувати з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, 13 червня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було підписано попередній договір купівлі-продажу будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений договір нотаріально посвідчений не був.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі).

Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Зазначаючи у позові про нікчемність правочину представник позивача не врахував, що нікчемність правочину не може бути вибірковою. Нікчемність правочину стосується змісту всього договору. Вона не може не породжувати обов`язок укладення основного договору, але породити обов`язок сплати певних коштів на виконання вимог даного договору.

За наведеного попередній договір, який підлягав нотаріальному посвідченню, був підписаний сторонами без додержання встановленої законом нотаріальної форми договору, що відповідно до ч.1 ст.220, ч.2ст.548 ЦК України призвело до нікчемності вказаного договору.

Отже, жодних правових наслідків для сторін цей договір не створив і не міг створити.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 401/3856/16-ц.

Оплата згідно даного договору не могла відбутися, оскільки договір не мав жодної юридичної сили для сторін.

Наявність у договорі підпису сторін не підтверджує ту обставину, що відповідачка отримала грошові кошти від позивача.

Ні позивач, ні його представник не підтвердити факт передачі самих коштів за нікчемним правочином. Такими доказами мала б бути власноручно написана розписка про отримання відповідачкою грошових коштів, або виконано грошовий переказ, тощо. Однак у матеріалах справи зазначені докази відсутні. На запитання представника відповідачки повідомити представника позивача про обставини, за яких позивач отримав грошові кошти, не було отримано відповіді.

Також представник позивача не зазначив, чи стягуються кошти за недійсним договором, чи стягуються як завдаток, чи як аванс. Позивач міг просити суд застосувати наслідки недійсності правочину і стягнути з відповідачки грошові кошти, які вона нібито отримала на виконання вимог договору, однак в позовній вимозі про це не зазначено.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язку їх сукупності, врахувавши правовідносини, які випливають із обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд не вбачає підстав для задоволенні позову.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України, і у разі відмови у позові вони покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу будинку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_2 ).

Відповідачка: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , мешканка АДРЕСА_3 ).

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 23 лютого 2023 року.