ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/788/23 Справа № 212/2552/22 Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи :

позивач ОСОБА_1

відповідач - ПриватнЕ акціонернЕ товариствО «Суха балка»

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА», на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року, ухваленого суддею Дехтою Р.В. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 01 вересня 2022 року,

ВСТАНОВИВ

У травні 2022 року позивач ОСОБА_1 (далі - Позивач), звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до відповідача ПрАТ «СУХА БАЛКА» (далі Відповідач - ПрАТ «СУХА БАЛКА») про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві в сумі 450 000 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 20.12.1996 року працював слюсарем 4-го розряду дільниці №30 шахти ім.Фрунзе ВАТ «СУХА БАЛКА», з 11.06.1997 року був переведений дробильником 3-го розряду, 21.07.1997 року на ш.ім Фрунзе ВАТ «СУХА БАЛКА» на дільницю №3 підземним електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем в підземних умовах, з 13.12.2000 року переведений на шахту ім.Фрунзе - дільницю 5 підземним кріпильником 3 розряду з повним робочим днем в підземних умовах, 23.09.2002 року був звільнений за власним бажанням.

30.08.2010 знову був прийнятий на шахту «Ювілейна» ВАТ «СУХА БАЛКА» гірничим майстром дільниці №18 з повним робочим днем в підземних умовах, 04.01.2013 року переведений кріпильником 4 розряду на дільницю №19 шахти «Ювілейна» з повним робочим днем в підземних умовах, 07.08.2019 року був звільнений з підприємства.

Згідно записів в трудовій книжці ВАТ «СУХА БАЛКА» перейменовано в ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» - наказ №001 від 01.04.2011, ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» змінене на ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» - протокол №29(7) від 29.04.2016, ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» перейменоване на ПрАТ «СУХА БАЛКА» - протокол №34 (12) від 27.12.2017.

Таким чином,загальний стаж роботи Позивача у Відповідача склав майже 15 років.

Зазначив, що рішенням МСЕК від 23 березня 2021 року йому вперше було встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких 45% по радикулопатії, 20% по ХОЗЛ, встановлено третю групу інвалідності, безстроково, та визначено необхідність у забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Зазначив, що на теперішній час він постійно переносить фізичні страждання: постійний пекучий біль в поперековому відділі хребта, біль в шийному відділі хребта, біль в ногах, оніміння в ногах і руках, обмеження рухів в попереку, біль в колінних, плечових і ліктьових суглобах, кистях рук, часті судоми в пальцях, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель з утрудненим виділенням харкотиння та сухий, біль та важкість у грудній клітині, загальну слабкість, швидку втому, порушення сну. Вказав, що у зв`язку із отриманим профзахворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, безпорадність та неможливість жити як раніше негативно відображаються на його психологічному стані, з сильного чоловіка він перетворився на хвору людину. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодженням здоров`я задоволені частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Суха балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 199 000,00 гривень (сто дев`яносто дев`ять тисяч гривень) 00 копійок.

Стягнуто Приватного акціонерного товариства «Суха балка» на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1999 гривень 00 копійок.

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Суха Балка», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати і відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що наявність шкідливих умов праці на деяких робочих місцях є об`єктивним явищем і виробнича діяльність підприємств, які використовують працю робітників в шкідливих умовах праці не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій прав працівників на охорону праці, встановлених ст.ст.5-8 Закону України «Про охорону праці», вказує, що позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки.

Скаржник вважає, що порушень законодавства про працю відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, Відповідач не вчиняв, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обов`язок підприємства відшкодувати позивачеві моральну шкоду.

Окрім того, відповідач вважає, що визначений судом до стягнення розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також нормам ст.23 ЦК України.

Також Відповідач вважає, що судом надано більшу перевагу доказам позивача, що призвело до винесення незаконного судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу Відповідача не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника відповідача ОСОБА_2 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем та з 20.12.1996 року працював слюсарем 4-го розряду дільниці №30 шахти ім.Фрунзе ВАТ «СУХА БАЛКА», з 11.06.1997 року був переведений дробильником 3-го розряду, 21.07.1997 року на ш.ім Фрунзе ВАТ «СУХА БАЛКА» на дільницю №3 підземним електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем в підземних умовах, з 13.12.2000 року переведений на шахту ім.Фрунзе - дільницю 5 підземним кріпильником 3 розряду з повним робочим днем в підземних умовах, 23.09.2002 року був звільнений за власним бажанням.

30.08.2010 Позивач знову був прийнятий на шахту «Ювілейна» ВАТ «СУХА БАЛКА» гірничим майстром дільниці №18 з повним робочим днем в підземних умовах,04.01.2013 року переведений кріпильником 4 розряду на дільницю №19 шахти «Ювілейна» з повним робочим днем в підземних умовах, 07.08.2019 року звільнений з підприємства, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (а.с. ).

Згідно записів в трудовій книжці ВАТ «СУХА БАЛКА» перейменовано в ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» - наказ №001 від 01.04.2011, ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» змінене на ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» - протокол №29(7) від 29.04.2016, ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» перейменоване на ПрАТ «СУХА БАЛКА» -протокол №34 (12) від 27.12.2017

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 15 лютого 2021 року, складеного на підприємстві ПрАТ «Суха Балка», встановлено наявність у ОСОБА_1 професійних захворювань - радикулопатія попереково-крижова L4, L5,S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфіземалегенів першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня, із зазначенням їх причин - важкість праці, пил переважно фіброгенної дії (а.с. ).

Згідно пункту 17 згаданого Акту вказано, що згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 12.01.2021 №44, підставою для встановлення професійних захворювань також послужив профмаршрут, зокрема:

«Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 12.01.2021 протокол №44 підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив також профмаршрут: 11.06.1997-21.07.1997 - дробильник ДСФ, ш.ім.Фрунзе, ВАТ «СУХА БАЛКА»; 21.07.1997-13.12.2000 - підземний електрослюсар ш.ім.Фрунзе ВАТ «СУХА БАЛКА»; 13.12.2000-23.09.2002 -підземний кріпильник шахти ім. Фрунзе ВАТ «СУХА БАЛКА»; 30.08.2010-04.01.2013 -підземний майстер гірничий ш. «Ювілейна» ВАТ «СУХА БАЛКА».

Працюючи на шахті «Ювілейна», виконував весь комплекс робіт з кріплення підземних гірничих виробок та вилучення кріплення, з монтажу, монтажу механічної частини гірничошахтного устаткування та механізмів.

В підземних умовах шахти була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням.

Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничопрохідницького устаткування, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

На підставі інформаційної довідки про умови праці від 23.09.2019 року №842/4.6-11 та доповнення №1729/4.6-11 вих.290 від 25.11.2020, складених Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, та,відповідно, з Державними санітарними нормами і правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248, умови праці кріпильника дільниці №19 шахти «Ювілейна» ПрАТ «СУХА БАЛКА» ОСОБА_1 відносяться: за показниками важкості праці- до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; за показниками мікроклімату до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі».

Загальна оцінка умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»(п.13 Акту).

Згідно п.18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 15.02.2021 року, затвердженого 15.02.2021 начальником Головного управління Держпраці Дніпропетровської області Бондаренком О.В., причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) є : важкість праці - маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 40 при нормі до 30 кг., робоча поза - незручна 34,8 % тривалості зміни при гранично допустимій до 25 %. Згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248.

Пил переважно фібро генної дії:концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищує гранично-допустиму концентрацію в 2,5 рази по ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санітарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны» (5,0 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3).

Таким чином, під час виконання робіт у Відповідача Позивач наражався на дію важкої фізичної праці (маса вантажу, робоча поза незручна),несприятливого мікроклімату, пилу, параметри яких перевищували ГДР) (інформаційна довідка з доповненнями - про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) (а.с. ).

Оцінка умов праці кріпильника у Відповідача (за період роботи з 04.01.2013 по 07.08.2019 року) за ступенем шкідливості та небезпечності згідно з Державними санітарними нормами та правилами» Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом МОЗ України від 08.04.2014 №248: за показниками важкості праці відноситься - до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за вмістом аерозолю переважно фібро генної дії в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за показниками мікроклімату до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за показниками напруженості праці до 3класу 1 ступеню (шкідливі).

Оцінка умов праці гірничого майстра у Відповідача (за період роботи 30.08.2010 по 04.01.2013) за ступенем шкідливості та небезпечності згідно з Державними санітарними нормами та правилами» Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом МОЗ України від 08.04.2014 №248: за показниками важкості праці до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); за вмістом аерозолю переважно фібро генної дії в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за показниками мікроклімату до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за рівнем вібрації загальної до 2 класу (допустимі); за показниками напруженості праці до 3класу 1 ступеню (шкідливі).

Оцінка умов праці електрослюсаря (за період роботи з 21.07.1997 по 13.12.2000) у Відповідача за ступенем шкідливості та небезпечності згідно з Державними санітарними нормами та правилами» Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом МОЗ України від 08.04.2014 №248: за показниками важкості праці відноситься - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); за вмістом аерозолю переважно фібро генної дії в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за показниками мікроклімату до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за показниками напруженості праці до 2 класу (допустимі).

Відповідно до пункту 20 вказаного Акту враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 17 років в умовах впливу шкідливих виробничих факторів та неодноразову зміну керівництва в структурних підрозділах, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативно-правові акти, встановити неможливо.

Внаслідок зазначеного вище хронічного професійного захворювання, Позивач 23 березня 2021 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 65 % (45% по радикулопатії, 20% по ХОЗЛ) внаслідок професійного захворювання, встановлено третю групу інвалідності, з 09 березня 2021 року безстроково. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Вказані обставини підтверджуються копією довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААБ №627592 від 23 березня 2021 року.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних ОСОБА_1 виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримані позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, зокрема і на підприємстві відповідача, тому роботодавецьПРАТ «СУХА БАЛКА» зобов`язаний відшкодувати спричинену позивачу втратою здоров`я моральну шкоду,правові підстави для стягнення якої визначені статтями 173, 237-1, 153 КЗПп України.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та не погоджується із доводами сторони відповідача про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та завищеного розміру відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступних підстав.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно достатті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі №1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ст.1167 ЦКУ- моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п.3 ч.1ст.268 ЦК України відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності.

У відповідності до ст.4 ЗУ «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004 визначено: «4.1.Відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..».

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Колегія суддів вважає, що, суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону, обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача, поклавши обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди на ПрАТ «Суха Балка».

Доводи Відповідача щодо вини самого Позивача у виникненні у нього професійних захворювань, колегія суддів відхиляє, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин з відшкодування моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Доводи відповідача про недоведеність позивачем факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди.

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.

Визначаючи до стягнення розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з встановлених обставин справи, врахував глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності в розмірі 65% та встановлення третьої групи інвалідності, вперше та безстроково з 09 березня 2021 року за двома професійними захворювання, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, а також період праці на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці на протязі майже 15 років, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначив до стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі в сумі 199 000 грн.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, які визначені ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю особи.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

В зв`язку з чим, колегія судів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди є надто завищеним, таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Оскільки судове рішення залишається без змін, розподіл судових витрат не здійснюється.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2023 року.

Головуючий:

Судді: