УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЄУН № 2-935/2008

Провадження № 4-с/337/7/2023

02.03.2023 м.Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Мальованого В.О.,

за участю секретаря - Крижко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 (далі боржник, скаржник) на дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельникова Олега Андрійовича, заінтересована особа ОСОБА_2 , щодо складання розрахунку заборгованості по аліментам від 01.02.2023 за виконавчим провадженням № 32901354 за період з 01.07.2019 по 01.01.2023, та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2023 ОСОБА_1 , звернувся до суду із вказаною вище скаргою.

В даної скарги обґрунтування зазначено наступне.

01.03.2023 державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельниковим Олегом Андрійовичем було складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.07.2019 по 01.01.2023, який скаржником було отримано 02.02.2023. Відповідно до спірного розрахунку заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.01.2023 становить 331 789, 76 грн. Так, вказує на те, що зазначена сума у розрахунку складається із двох періодів: 01.06.2008 30.06.2019 (розрахований іншим державним виконавцем раніше) та з періоду 01.07.2019 01.01.2023 (період який розрахований державним виконавцем Мельниковим О.А.). Так, скаржник вважає цей розрахунок незаконним, оскільки не враховані норми діючого законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України (далі СК України) заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до ст. 22 Податкового кодексу України (далі ПК України) об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Звертає увагу суду на те, що відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На думку скаржника аліменти повинні були розраховуватися державним виконавцем із суми середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (інший дохід) з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Таким чином, при розрахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 32901354 державним виконавцем не були враховані вказані вище норми законодавства України. А отже, дії державного виконавця є незаконними, порушують права скаржника, як платника аліментів. Так, просить суд задовольнити скаргу з підстав зазначених у ній.

20.02.2023 до суду надійшов відзив державної виконавчої служби щодо даної скарги в якому просить суд відмовити в задоволенні цієї скарги скаржнику, адже розрахунок щодо заборгованості по аліментам державного виконавця Мельникова О.А., здійснено відповідно до норм чинного законодавства України. А тому, просить відмовити в задоволенні скарги з підстав зазначених у відзиві.

24.02.2023 скаржником надіслано до суду відповідь на відзив відповідно до якої просить його скаргу задовольнити, а також врахувати доводи, аргументи викладені у цій відповіді на відзив, з підстав зазначених у останній.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

В провадженні Вознесенівськоговідділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-935 від 23.06.2008 виданий Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 28.03.2008р., до досягнення дитиною повноліття.

01.03.2023 державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельниковим Олегом Андрійовичем було складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.07.2019 по 01.01.2023, який скаржником було отримано 02.02.2023. Відповідно до спірного розрахунку заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.01.2023 становить 331 789, 76 грн. Так, вказує на те, що зазначена сума у розрахунку складається із двох періодів: 01.06.2008 30.06.2019 (розрахований іншим державним виконавцем раніше) та з періоду 01.07.2019 01.01.2023 (період який розрахований державним виконавцем Мельниковим О.А.).

Відповідно до спірного розрахунку заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.01.2023 становить 331 789, 76 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України),

суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, вмежах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

01.02.2023 держаним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів АСВП № 32901354, згідно якого сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 , становить 331 789, 76 грн.

Не погодившись із даними розрахунками заборгованості зі сплати аліментів, боржник звернувся до суду зі скаргою.

Вимогами частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби абоприватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частинами 1, 3, 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Вимогами ст. 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Як передбачено пунктом 4 розділу ХVІ «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Матеріалами справи доведено, що між сторонами виконавчого провадження відсутній спір щодо наявності заборгованості зі сплати аліментів. У той же час, боржник не погодився і звернувся до суду зі скаргою саме щодо оскарження здійсненого державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно пункту 4 розділу ХVІ «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону,повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Також суд враховує, що в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13«Про практику розгляду судами корпоративних спорів» викладено позицію щодо недопустимості суду підміняти собою органи владних повноважень, відповідно до якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Отже, дискреційні повноваження це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Повноваження Державної виконавчої служби щодо прийняття відповідних рішень та вчинення певних дій, за своєю правовою природою є дискреційними з урахуванням окремих особливостей, визначених Законом.

Отже, дії державного виконавця щодо складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів передбачені законом, так як це входить до обов`язку державного виконавця.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 3 статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням,що ґрунтується на всебічному,повному,об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, меж дозволеного втручання, балансу інтересів сторін, суд вважає, що порушень прав ОСОБА_1 , в даному випадку не встановлено, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 247, 260, 447 - 453 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на незаконність дій державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельникова Олега Андрійовича щодо складання розрахунку заборгованості по аліментам від 01.02.2023 за виконавчим провадженням № 32901354 за період з 01.07.2019 по 01.01.2023, та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Мальований