Справа № 944/6408/22
Провадження №2/944/603/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27.02.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Яворові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 841 доларів США 50 центів.

Позов мотивовано тим, що 10 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» в особі Львівської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №167-р, предметом якого є надання відповідачці кредиту в сумі 5 000,00 (п`ять тисяч) доларів США на строк з 10 червня 2008 р. по 09 червня 2010 р. із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 24 % річних. На виконання умов кредитного договору позивач відкрив відповідачці позичковий рахунок № НОМЕР_1 та надав кредит в сумі 5 000 доларів США шляхом перерахування па поточний рахунок відповідачки № НОМЕР_2 . Відповідно до кредитного договору відповідачка зобов`язувалася: щомісячно з 1-ого по 10-е число кожного місяця повертати кредит на позичковий рахунок у розмірі не менше 208,33 дол.США (п.3.3.3.); щомісячно не пізніше 10-го числа сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з 24% річних на рахунок № НОМЕР_3 . У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з 29% річних. У зв`язку із реорганізацією, яка була проведена в межах одного банку, всі рахунки відповідачки 15 липня 2011 року були змінені за ініціативою банку відповідно до пунктів 19.1 та 19.2 Розділу 19 Інструкції Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року N 492. У зв`язку з виникненням заборгованості за кредитним договором позивач звернувся в суд про її стягнення, в тому числі і про дострокове стягнення всієї суми кредиту, яка залишилась до повернення. 21 грудня 2009 року заочним рішенням Яворівського районного суду Львівської області у справі № 2-2125 2009 року, яке набуло законної сили, позовні вимоги банку були задоволені у повному обсязі, а саме було вирішено: стягнути з ОСОБА_1 , в користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 5478,03 доларів США, 4938 гривень 59 копійок та 608 гривень 00 копійок судових витрат. З моменту постановленого рішення по теперішній час відповідача не погасила заборгованість за кредитним договором. Відповідно до виписки по рахунках відповідачки загальна заборгованість становить 5820,43 доларів США, яка складається з 4375,01 доларів США заборгованості по тілу кредиту та 1445,42 долари США заборгованості по процентах. Відповідачка так і не повернула кредитні кошти в повному обсязі, чим прострочила виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вимоги ст.625 ЦПК України позивачем нараховано три проценти річних від прострочених відповідачем сум повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, що становить 814, 50 доларів США. Для розрахунку 3% річних було взято підтверджену судовим рішенням суму у розмірі 5478,03 доларів США.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання.

У судове засідання представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» не прибув, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача згідний на заочний розгляд справи.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не прибула, про розгляд справи повідомлена належним чином, а саме шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Яворівського районного суду Львівської області. Також про причини неявки суд не повідомила, своїх заперечень та відзиву на позов не подала.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 20 лютого 2023, є дата складення повного судового рішення 27 лютого 2023 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

10 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» в особі Львівської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №167-р, предметом якого є надання відповідачці кредиту в сумі 5 000,00 (п`ять тисяч) доларів США на строк з 10 червня 2008 р. по 09 червня 2010 р. із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 24 % річних.

На виконання умов кредитного договору позивач відкрив відповідачці позичковий рахунок № НОМЕР_1 та надав кредит в сумі 5 000 доларів США шляхом перерахування па поточний рахунок відповідачки № НОМЕР_2 .

Відповідно до кредитного договору відповідачка зобов`язувалася: щомісячно з 1-ого по 10-е число кожного місяця повертати кредит на позичковий рахунок у розмірі не менше 208,33 дол.США (п.3.3.3.); щомісячно не пізніше 10-го числа сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з 24% річних на рахунок № НОМЕР_3 . У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з 29% річних.

У зв`язку з виникненням заборгованості за кредитним договором позивач звернувся в суд про її стягнення, в тому числі і про дострокове стягнення всієї суми кредиту, яка залишилась до повернення.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2009 року у справі № 2-2125/2009 року, яке набуло законної сили, позовні вимоги банку були задоволені у повному обсязі, а саме було вирішено: стягнути з ОСОБА_1 , в користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 5478,03 доларів США, 4938 гривень 59 копійок та 608 гривень 00 копійок судових витрат.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до якого їй було надано кредит строком до 09 червня 2010 року. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом.

Таким чином, з ухваленням судом у 2009 році рішення про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором від 10 червня 2008 року, зобов`язання відповідачки сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та фактичного виконання нею грошового зобов`язання не відбулось.

Відповідно до виписки по особовому рахунку за кредитним, заборгованість перед ПАТ АБ «Укргазбанк» - відповідачем ОСОБА_1 не погашена. Відтак, кредитор має право на стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення до 18 жовтня 2022 року.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Разом з тим позивач зазначив, з чим погоджується суд, що згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ XII «Прикінцеві положення» ЦГІК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

На усій території України карантин установлено з 12 березня 2020 року і діє по сьогоднішній день.

Зважаючи на викладене та враховуючи роз`яснення Верховного суду України про те, що визначені законом № 540-ІХ процесуальні строки не зупиняються, не поновлюються, а автоматично продовжуються, розрахунок трьох процентів річних та «інфляційних» здійснювався з 12 березня 2017 року (12 березня 2020 року - 3 роки) та по 23 лютого 2022 року (останній день перед введенням воєнного стану), відповідачем жодних заперечень з даного приводу суду не надано, тому суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» сплатило судовий збір в розмірі 2481 грн 00 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією №9835-96 від 09 грудня 2022 року.

Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судові витрати із сплати судового збору в розмірі 2481, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 261, 267, 524, 526, 530, 533, 549-551, 599, 610-612, 624, 625, 626-628, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість 3 % річних в розмірі 841 (вісімсот сорок одного) долара США 50 центів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» судовий збір у розмірі 2 481 (дві двісті чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Яворівським районним судом Львівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27 лютого 2023 року.

Повне найменування сторін:

позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укпргазбанк», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Єреванська, 1;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.Б. Поворозник