печерський районний суд міста києва
20 березня 2023 року Печерський районний суд м. Києва
суддя Батрин О.В.
секретар судового засідання Габрись О.М.
учасники справи:
відповідач: Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриваттБанк»
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача Сандугей Ігоря Вікторовича про ухвалення додаткового рішення,
Рішенням суду від 24.11.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача задоволено в повному обсязі та визнано безпідставною заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «КБ «ПриватБанк» в розмірі 39 775,00 грн., яка виникла на кредитній картці № НОМЕР_1 , зобов`язано АТ «КБ «ПриватБанк» списати заборгованість ОСОБА_1 в розмірі 39 775,00 грн. по кредитній картці № НОМЕР_1 , зобов`язано АТ «КБ «ПриватБанк» списати відсотки за користування кредитними коштами безпідставного боргу на суму 39 775,00 грн. по кредитній картці № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , стягнуто з АТ «КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1 984 грн. 80 коп.

Проте, судом не вирішене питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим 28.11.2022 року (в межах п`ятиденного строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України) представник позивача Сандугей І.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 400,00 грн.

До судового засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у його відсутність. Тому, суд розглянув заяву про ухвалення додаткового рішення у відсутність представника позивача на підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

Представник відповідача Гордієнко В.А. в судовому засіданні заперечила проти стягнення витрат на правничу допомогу в частині стягнення витрат у розмірі 8 400 грн. за ознайомлення з відзивом на позовну заяву, підготовку відповіді на відзив та підготовки заяви про зміну предмету позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилами ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Як вбачається з матеріалів справи інтереси позивача під час підготовки справи до розгляду та під час розгляду справи на підставі договору про надання правової допомоги № 12/11/21-1 від 12.11.2021 року та ордеру представляв адвокат Сандугей І.В. (а.с. 17-20).

Згідно п. 4.2 договору про надання правової допомоги № 12/11/21-1 від 12.11.2021 за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар. Розрахунок гонорару наведений в додатку до цього договору.

Відповідно до п. 4.3 договору, крім оплати гонорару, клієнт відшкодовує адвокату всі витрати, понесені ним у зв`язку з виконанням даної угоди.

У детальному описі робіт, виконаний адвокатом, відповідно до договору про надання правової допомоги № 12/11/21-1 від 12.11.2021 року від 24.11.2022 року, Додатку № 1 договору про надання правової допомоги № 12/11/21-1 від 12.11.2021 року та розрахунку суми судових витрат від 24.11.2022 року (а.с. 86-88) адвокатом зазначено об`єм послуг з надання правничої допомоги з деталізацією кожного його виду із затраченим адвокатом часом та його вартістю.

Згідно з матеріалами справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу позивачем надано платіжне доручення № 12702423 від 25.11.2022 року та платіжне доручення № 12702460 від 25.11.2022 року про оплату Сандугей І.В. за договором про надання правової допомоги № 12/11/21-1 від 12.11.2021 року у розмірі 11 400 грн. (а.с. 113-114) та виписку з рахунку приватного клієнта № 0090/980/2991378/21 від 25.11.2022 року (а.с. 115).

При цьому, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні стягнення витрат за підготовку заяви про зміну предмету позову, оскільки така заява була подана як уточнення після першого судового засідання та надання сторонами пояснень, та свідчить про неповну підготовку представника позивача до складання позовної заяви.

Таким чином, суд вважає наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених позивачем судових витрат на правничу професійну допомогу в загальному розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись ст. 137, 138, 141, 270 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Батрин