Справа № 587/257/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Хотінська селищна рада Сумського району про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулась до суду з вказаним позовом та заявлені вимоги мотивує тим, що 23 липня 1998 року позивач ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_4 договір довічного утримання (житлового будинку), за яким житловий будинок АДРЕСА_1 , переходить у власність від відчужувача ОСОБА_4 до набувача ОСОБА_2 . По суті договір довічного утримання оформлювався для юридичного визначення правової ситуації між сторонами. Насправді, між сторонами склалися тісніші стосунки та взаємини, властиві фізичним особам, які бажали спільно проживати, вести спільний побут, мати спільне господарство та спільний бюджет, та притаманні більш сімейним відносинам. ОСОБА_4 була інвалідом дитинства. За життя уклала шлюб з чоловіком також інвалідом, який помер раніше. Рідних дітей у подружжя ОСОБА_5 не було. За станом здоров`я ОСОБА_4 паралізувало. Сталось так, що ОСОБА_2 виявився однією такою особою, який погодився створити для ОСОБА_4 сім`ю, доглядати, допомагати та турбуватися за здоров`я і життя ОСОБА_4 . З родичів ОСОБА_4 навідувалася ОСОБА_3 , яка є племінницею по лінії рідної сестри ОСОБА_4 , але навідувалася дана племінниця вкрай рідко. Допомоги не надавала, не доглядала, у будинку разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , і його сім`єю з дружиною та дітьми, не проживала і навіть не ночувала. Рідна сестра ОСОБА_4 - вона ж мати ОСОБА_3 - померла ще до смерті ОСОБА_4 . Враховуючи стан здоров`я ОСОБА_4 та необхідність надання постійної допомоги і догляду, було вирішено оселитися у будинку ОСОБА_4 за адресою по АДРЕСА_1 , в якому ОСОБА_2 оселився ще у 1996 році разом з дружиною ОСОБА_6 та неповнолітнім сином ОСОБА_7 , 1994 року народження, вселення було узгоджено з ОСОБА_4 , як власницею. Вже за час проживання ОСОБА_2 разом з дружиною у житловому будинку за адресою по АДРЕСА_1 , народили дочку ОСОБА_8 , 1999 року народження. За час спільного проживання з 1996 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 склалися взаємовідносини, які були більш довірливими, ніж за умовами та на виконання договору довічного утримання від 23.07.1998р. ОСОБА_2 приймав ОСОБА_4 як свою маму, у свою чергу ОСОБА_4 відносилася до ОСОБА_2 , його дружини та дітей, як до рідного сина, дочки та онуків. За життя ОСОБА_4 договір довічного утримання не скасовувався, не змінювався, недійсним не визнавався, питання про розірвання договору довічного утримання не ініціювалося. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, її похованням було організовано та здійснено ОСОБА_2 за рахунок власних коштів. Племінниця ОСОБА_3 повідомлялася про смерть тітки ОСОБА_4 , але на поховання не прибула. За християнськими звичаями ОСОБА_2 встановив пам`ятник на могилі померлої. Після смерті ОСОБА_4 заповіту не виявлено, спадщина відкрилася за законом, ніхто з родичів ОСОБА_4 заяв про прийняття спадщини не подавав. ОСОБА_2 разом зі своєю сім`єю залишився проживати за адресою зазначеного будинковолодіння. Залишилася невизначеним ситуація із земельною ділянкою, яка належала ОСОБА_4 за життя, площею 3.41 га на території Кондратівської сільської ради Сумського району Сумської області, та належної ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на землю серії IV-CM №027815 від 24.07.2000р. Враховуючи, що ніхто з родичів не проявив свого бажання та волевиявлення на оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 звернувся до Сумського районного суду Сумської області із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім`єю. Рішенням Сумського районного суду Сумської області №587/1985/13-ц від 30.10.2013 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 , зацікавлені особи: Сумська районна державна нотаріальна контора, Кіндратівська сільська рада Сумського району, Сумської області, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю за безпідставністю заявлених вимог. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 04.12.2013р. №587/1985/13-ц (22-ц/788/2615/13) апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково, рішення Сумського районного суду Сумської області від 30.10.2013 р. скасовано, заява про встановлення факту проживання однією сім`єю залишена без розгляду. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що заява не підлягала розгляду в порядку окремого провадження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у померлої ОСОБА_4 є племінниця ОСОБА_3 , а тому фактично виник спір щодо спадкування земельного паю. Постановою приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. від 10.01.2022 р. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з неможливістю встановленням факту спільного проживання однією сім`єю більш 5 років між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

А тому просить суд встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю починаючи з 23.07.1998р. та на час відкриття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у будинковолодінні за адресою по АДРЕСА_1 (не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини) та стягнути судові витрати.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. 28.09.2022 направила до суду заперечення, яке приєднано до матеріалів справи, але суд його до уваги не бере, оскільки дане заперечення не відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України, а також з одночасним надсиланням відзиву до суду відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи копію такого відзиву. Доказів направлення заперечення іншим учасникам відповідачка не надала.

Представник третьої особи по справі Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області у судове засідання не з`явився, від них надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, покладаються на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23 липня 1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали договір довічного утримання (житлового будинку) серії ААМ№702618, за яким житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці закріпленій за Кіндратівською сільською радою переходить у власність ОСОБА_2 від відчужувача ОСОБА_4 . На вказаній земельній ділянці знаходиться: житловий будинок-дерев`яний, літ. «А-1», житловою площею 26,0 кв.м., літ. «Б»- літня кухня дерев`яна, літ «В»-навіс дощатий, літ «Г»- навіс дощатий, літ «Д»-сарай цегляний, літ. «Е»- сарай дерев`яний, літ «И»-л.душ дощатий, літ. «п/г» погріб цегляний, літ. «К»-вбиральна дощата, «№1-3»-огорожа-дощата (а.с.6).

Як вбачається з матеріалів справи, на ім`я ОСОБА_4 10.06.2000 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV-СМ № 027815, згідно якого вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,41 га, яка розташована на території Кіндратівської сільської ради(а.с.7-8).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9) та після її смерті залишилось спадкове майно. Згідно з матеріалів спадкової справи ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадкового майна за законом, як спадкоємець за законом 4 черги. Інших спадкоємців за законом попередніх черг, які б своєчасно прийняли спадщину немає (а.с.51-61).

Згідно інформації з Державного реєстру актів цивільного стану від 10.01.2022 ОСОБА_4 дітей не мала, на момент смерті у шлюбі не перебувала( а.с.57-60)

Згідно довідки №151 від 22.07.2013, виданої виконкомом Кіндратівської сільської ради Сумського району Сумської області в тому, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня смерті і на день смерті проживала в АДРЕСА_1 . Разом з померлою на день смерті були зареєстровані: довічний утримувач ОСОБА_2 , 1971 р.н.; його дружина - ОСОБА_6 , 1973 р.н.; його син ОСОБА_9 , 1994 р.н.; його дочка ОСОБА_10 , 1999 р.н. Заповіт від імені ОСОБА_4 у виконкомі Кіндратівської сільської ради не посвідчувався (а.с. 10).

Відповідно до відповіді на запит Хотінської селищної ради від 07.10.2022 № 803, Хотінською селищною радою дії стосовно визнання відумерлою спадщини після смерті ОСОБА_11 , у вигляді земельної ділянки, яка належала ОСОБА_4 за життя на підставі державного акту на право власності на підставі державного акту на право власності на землю площею 3,14 га на території Кіндратівської сільської ради не здійснювались.( а.с.90)

Рішенням Сумського районного суду Сумської області №587/1985/13-ц від 30.10.2013 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 , зацікавлені особи: Сумська районна державна нотаріальна контора, Кіндратівська сільська рада Сумського району, Сумської області, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю за безпідставністю заявлених вимог (а.с.12-13).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 04.12.2013р. №587/1985/13-ц (22-ц/788/2615/13) апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково, рішення Сумського районного суду Сумської області від 30.10.2013р. скасовано, заява про встановлення факту проживання однією сім`єю залишена без розгляду. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що заява не підлягала розгляду в порядку окремого провадження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у померлої ОСОБА_4 є племінниця ОСОБА_3 , а тому фактично виник спір щодо спадкування земельного паю (а.с14).

10 січня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Хоменко О.В. з питання видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте постановою нотаріуса йому було відмовлено у зв`язку з неможливістю встановленням факту спільного проживання однією сім`єю більш 5 років між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 16-17).

Факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини підтверджується:

ОСОБА_12 , на яких зображений ОСОБА_2 , його родина разом з ОСОБА_4 , святкування спільно свят, проведення часу в родинному колі, що свідчить про факт більш довірливих стосунків між ними та ОСОБА_4 , ніж було б за умовами та на виконання договору довічного утримання від 23.07.1998 року (а.с.119-124).

Копією абонентської книжки по використанню газозабезпечення у будинку по АДРЕСА_1 , з якої вбачається, що з 2000 року (часу заведення абонентської книжки) і по 2015 рік саме ОСОБА_2 приймав участь у всіх повірних роботах. У абонентській книжкі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зазначені як члени сім`ї (а.с.125-127).

Копіями договорів про надання населенню послуг з газопостачання за 2001, 2004 та 2007 роки, які в інтересах всієї родини, в тому числі ОСОБА_4 , укладались та виконувались ОСОБА_2 (а.с.128-130).

Копією доручення від 09.12.2003 року та копією довіреності від 13.05.2008 року на право розпорядження ОСОБА_2 за життя померлої ОСОБА_4 грошима (а.с. 132-133).

Копією розрахункової книги заведеної на ім`я ОСОБА_2 на особовий рахунок № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.139-141).

Копіями різного роду платежів, що спрямовані на утримання будинку по АДРЕСА_1 , його експлуатації, ремонту, де проживала родина ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 (а.с.134-138).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , надали покази про спільне постійне проживання позивача разом з ОСОБА_4 , та сприйняття останніх як однієї сім`ї. Такі показання свідків суд, в розумінні ст. 90 ЦПК України, приймає до уваги, та враховує як такі, що підтверджують обставини справи.

Так свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що є сусідом позивача. Пам`ятає, що він з 1996 року переїхав зі своєю сім`єю до ОСОБА_4 . Згодом сім`я ОСОБА_2 почала будувати хату, сарай, у них народилась донька. Вони тримали господарство, свиней, корову, коли будувались брали субсидію. Жили мирно, дружно. ОСОБА_18 говорила, що віддає пенсію позивачу. Позивач з своєю родиною не проживали лише за пенсію ОСОБА_5 . Бабушка іноді допомагала по господарству, але не завжди оскільки була вже похилого віку. ОСОБА_4 допомагала з дітьми їм, називала їх дітей онуками, жили як одна сім`я. Позивач здійснив поховання ОСОБА_5 . Про договір йому толком нічого не відомо. Відповідачку ОСОБА_3 не знає, ОСОБА_5 ніхто не відвідував.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що є сусідкою позивача. ОСОБА_4 теж знала, ще з тих часів, коли вона проживала разом зі своїм чоловіком. Потім її чоловік помер. З 1996 року з нею проживали позивач з своєю родиною. ОСОБА_18 вважала позивача своїм сином. Коли позивач перейшов проживати до неї, то в них був син, 2 роки. ОСОБА_4 завжди говорила, що у неї своїх дітей не має, а позивач їй як син. У позивача народилась дочка коли вони вже проживали з ОСОБА_5 . Вона відносилась до дітей позивача, як до рідних онуків. ОСОБА_18 була інвалідом, ходила вона з паличкою. Коли бувала у них в гостях на днях народженнях, то у них була гарна атмосфера в сім`ї, стіл накривала дружина позивача, завжди за столом була присутня ОСОБА_5 , бачила також, що в них все було спільне. ОСОБА_19 вона ніколи не бачила, тільки знала що у ОСОБА_18 є родичка, але її не бачила. Сама ОСОБА_5 ніколи не розповідала про своїх родичів. Знає, що вони з позивачем заключили договір, з якою метою заключали договір - їй не відомо. Господарством займались позивач з дружиною. ОСОБА_18 пасла гусей. Позивач був весь час в боргах оскільки будувались.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що є сусідкою позивача, його дружина є її сестрою. Знала ОСОБА_4 особисто, проживала з ними по сусідству з 1993 року коли вийшла заміж. Позивач вирішив догодувати бабушку ОСОБА_5 , вона була інвалідом і тому вона погодилась. Чи укладали вони договір їй не відомо, нічого такого не було. Я часто бувала в їх будинку. ОСОБА_20 вже була старенька, вона сиділа і з онучкою гуляла. ОСОБА_21 варила її сестра. Харчувались вони разом. Бюджет у них був спільний. Дружина позивача, що купувала то завжди давала і ОСОБА_5 . Працювали тоді всі. ОСОБА_20 отримувала пенсію. Пенсію вона давала до спільного бюджету. Позивач брав кредит. Спочатку вони побудували сарай, потім будинок. ОСОБА_18 ніколи не заперечувала проти будівництва. Чула, що у бабушки є племінниця, але вона її ніколи не бачила. Позивач називав ОСОБА_5 своєю бабушкою. ОСОБА_5 була інвалідом, пересувалась з трудом. Позивач допомагав ОСОБА_5 , викликали лікарів, коли вона хворіла. ОСОБА_18 потребувала сторонньої допомоги. Худобу вони тримали. ОСОБА_5 не допомагала по господарству, але ніколи не заперечувала проти цього.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що є сусідкою позивача, який разом зі своєю сім`єю проживали з ОСОБА_5 як рідні люди. Дітей позивача вона вважала своїми внуками, а вони її своєю бабусею, позивача вона сприймала як сина. Сама ОСОБА_5 в магазин не ходила, вони купували їй все, що вона загадувала. ОСОБА_5 нянчила їх доньку ОСОБА_22 , зустрічала її зі школи. Часто були у них в домі, всі свята вони відзначали разом з бабусею. Про племінницю нічого не знає, ніколи її не бачила, вона не була присутня навіть на похоронах. ОСОБА_5 весь час була з позивачем та його сім`єю, після того як вони в неї оселились та до самої її смерті, нікуди не виїздила.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що є сусідом через хату, знає позивача та ОСОБА_4 давно. Коли помер чоловік бабушки ОСОБА_5 , тоді позивач взяв над нею опіку. Бабушка завжди була чиста, опрятна. Це була дружня сім"я. Бабушка була, як член сім"ї, як мати або тітка. Він особисто спілкувався з бабушкою, вона лише гарні слова говорила про родину позивача. Бабушка няньчила дочку позивача, коли нікого не було вдома. Вони відносились з добротою до бабушки. Про ОСОБА_19 йому нічого не відомо, не бачив її. З 1996 року позивач став проживати з бабушкою. За весь час ніхто до бабушки не приходив. Всі питання вирішувались з позивачем.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх пояснення об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення фактів, визначених чітким переліком. Згідно ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, позивач має право на спадкування майна померлої ОСОБА_4 у четверту чергу, якщо доведе факт проживання з нею однією сім`єю.

Згідно абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - постанова), якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.

Відповідно до п. 21 постанови, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги може належати жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Як зазначив Верховний Суд в своїй Постанові від 21 березня 2019 року у справі №461/4689/15-ц, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999р. за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї відносяться інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з відповідною особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з суб`єктом права на пільги, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Питання про визнання членом сім`ї інших осіб (крім подружжя, дітей, батьків) вирішуються відповідними органами і організаціями, а у спірних випадках - судами загальної юрисдикції, які з`ясовують характер відносин з відповідною особою при розгляді кожної конкретної справи, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України.

Верховний Суд у постанові №750/12880/19 від 12 листопада 2020 року, зазначив про те, що для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідні докази ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування практики у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Згідно із ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, взаємоузгодженими, послідовними доказами у справі підтверджено, що позивач ОСОБА_2 проживав однією сім`єю з ОСОБА_4 , починаючи з 23.07.1998 року та по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , разом вели спільне господарство, приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, мали добрі стосунки.

Інших даних, які б могли свідчити, що померла ОСОБА_4 мешкала за якоюсь іншою адресою відмінною від місця проживання разом з позивачем - судом не встановлено.

Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих позивачем, вислухавши покази свідків, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню.

Встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім`єю має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати йому право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку.

На виконання ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 992,40 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 1216-1218, 1261, 1267,1268,1296 ЦК України та ст. ст. 10, 60, 89, 141, 259, 263-265,315-319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_4 однією сім`єю починаючи з 23.07.1998 року та по день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 992 гривні 40 копійок сплаченого ним судового збору.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 01.03.2023р.

Суддя Л.М. Гончаренко