Справа № 462/5918/22
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06 березня 2023 року суддя Залізничного районного суду міста Львова Галайко Н. М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , 01.11.2022 року звернулася до Залізничного районного суду м. Львова із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.01.2023 року позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками, зокрема така подана з порушенням вимог встановлених ст. 175, 177 ЦПК України.

Позивачу було запропоновано у строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, привести позовну заяву у відповідність з вимогами ст. 175, 177 ЦПК шляхом усунення недоліків зазначених в ухвалі суду.

Так, 28.02.2023 року (вх. № 4080) від позивача ОСОБА_1 , надійшла письмова заява про усунення недоліків позовної заяви, однак, як вбачається із заяви про усунення недоліків позивачем не було у повній мірі усунуто недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду.

Слід звернути увагу, що зазначені в ухвалі суду недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Так, суд звертає увагу позивача про те, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них. Таким чином, позивач, набувши право власності на квартиру, вправі відповідно п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» подає до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем зареєстрованого місця проживання відповідача відповідну заяву у паперовій формі, внаслідок чого буде здійснено зняття відповідачів з зареєстрованого місця проживання.

Проте, із долучених копій документів до заяви про усунення недоліків позовної заяви від 28.02.2023 року вбачається, що позивач не отримувала відмови від органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг за місцем зареєстрованого місця проживання у знятті відповідача з зареєстрованого місця проживання, натомість вбачається, що подані позивачем документи (згідно опису прийнятих документів) за зверненням в Управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради (ЦНАП м. Львова) № 3-П-1745/АП-3-32 від 04.02.2023 року не відповідають установленим вимогам, із зазначенням таких недоліків.

Враховуючи, що згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13194545 від 12.01.2007 року, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано у формі спільної сумісної власності на ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 стверджується, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, так, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, у тому числі, за правилами ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

У зв`язку з тим, що позивач не у повній мірі усунув вказані в ухвалі суду недоліки у встановлений строк, суд дійшов висновку, що позовну заяву - слід повернути позивачу.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко