Житомирський апеляційний суд
Категорія 68 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/10932/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Полонця С.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 26 серпня 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час спільного проживання ними за спільні кошти придбано автомобіль марки MITSUBISHI GRANDIS, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Право власності на цей транспортний засіб зареєстроване за відповідачем. Середньостатистична вартість аналогічного автомобіля становить 223800 грн.

Позивачка вказує, що вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо спільного користування та розпорядження цим транспортним засобом. На даний час вказаний автомобіль перебуває у користуванні ОСОБА_2 , який не бажає у добровільному порядку вирішити питання щодо поділу цього майна.

Таким чином, просила визнати спільним сумісним майном подружжя автомобіль MITSUBISHI GRANDIS, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишивши цей транспортний засіб у володінні та розпорядженні відповідача.

Також просила стягнути із ОСОБА_2 на свою користь компенсацію вартості частини спірного автомобіля у розмірі 111900 грн.

Рішенням Богунського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано автомобіль MITSUBISHI GRANDIS, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частини вказаного автомобіля у розмірі 100000 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1886 грн. 86 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що вказаний автомобіль дійсно придбаний за спільні сумісні кошти подружжя, проте у подальшому був відчужений за 200000 грн. Отримані від продажу цього майна кошти були використані виключно в інтересах сім`ї, адже шлюб між ним й позивачкою не розірваний. На час звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом цей автомобіль уже не перебував у його користуванні та володінні, отже не може бути визнаний спільним сумісним майном подружжя.

Стверджує, що кошти, отримані від реалізації автомобіля, залишилися у позивачки, яка 12 жовтня 2022 року спровокувала сварку, відмовилася допускати його до житлового будинку, не повернула йому особисті речі та документи. У подальшому позивачка ініціювала судовий процес стосовно видачі обмежувального припису щодо нього.

Звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_1 не оскаржила у встановленому законом порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля, отже погодилася з правовими наслідками цієї угоди.

Таким чином, вважає, що суд без достатніх правових підстав визнав автомобіль спільним сумісним майном подружжя та стягнув на користь позивачки грошову компенсацію вартості частини цього транспортного засобу.

Окрім того, при вирішенні спору суд безпідставно стягнув судові витрати у розмір 1886 грн. 86 коп., хоча позовні вимоги задоволено частково.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Дмитрієва Ж.А., підтримала апеляційну скаргу.

Позивачка та її представник адвокат Чайковська Р.А., не визнали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 26 серпня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання ними придбано автомобіль марки MITSUBISHI GRANDIS, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Право власності на цей транспортний засіб зареєстроване за ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що 5 жовтня 2022 року відповідач здійснив відчуження цього автомобіля на користь ОСОБА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу, оформленим у сервісному центрі РСЦ ГСЦ МВС в Житомирській області. Продаж спірного транспортного засобу вчинено за 200000 грн.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( начання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, окрім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частинами 1 та 3 статті 61 СК України також визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У частині 1 статті 69 СК України закріплене правило про те, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором ( частина 1 статті 70 СК України).

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою ( частина 1 статті 65 СК України).

Частинами 2 та 3 статті 65 СК України також передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах із третіми особами кожен з подружжя виступає у власних, особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховуються при поділі.

Ключовим для вирішення питання про компенсацію одним із подружжя іншому компенсації вартості відчуженого спільного сумісного майна є не лише наявність на це письмової згоди іншого з подружжя, а використання виручених від продажу грошових коштів не в інтересах сім`ї чи на її потреби.

Як встановлено судом, відповідач здійснив відчуження спірного автомобіля без згоди дружини та не довів, що кошти, отримані від реалізації автомобіля у розмірі 200000 грн., були витрачені в інтересах сім`ї.

Факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї, повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного суду від10 червня 2022 року у справі №544/856/20.

Матеріали справи свідчать, що 12 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_2 складено терміновий заборонний припис, строком на 10 діб, у зв`язку із вчиненням ним домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 12 жовтня 2022 року.

Отже, між сторонами існують тривалі неприязні стосунки, відповідачем ініційовано судовий процес про розірвання шлюбу. Відчуження спірного автомобіля здійснено без згоди позивачки та відповідачем не доведений факт використання в інтересах сім`ї коштів, отриманих від продажу цього транспортного засобу. Сам лише факт відчуження автомобіля під час шлюбу не є достатнім та беззаперечним доказом використання коштів від його реалізації в інтересах сім`ї.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного та обгрунтованого висновку про те, що порушені права позивачки підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на її користь вартості частини спірного автомобіля.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вірно зазначив про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1886 грн. 86 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 89,37 %.

Таким чином, відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду, яке ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: