ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» березня 2023 року

м. Харків

справа № 953/683/22

провадження № 22ц/818/352/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Волобуєва О. О.,

учасники справи:

позивач Державний концерн «Укроборонпром», представник позивача Божков Т. І.,

відповідач Первинна організація професійної спілки авіабудівників України на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державного концерну «Укроборонпром» на ухвалу судді Київського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2022 року в складі судді Бородіна Н.М.

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року Державний концерн «Укроборонпром» звернувся до суду з позовом до Первинної організації професійної спілки авіабудівників України на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві про визнання незаконними та скасування рішення засідання комітету профспілкової організації, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Первинної організації професійної спілки авіабудівників України на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві в частині «звернутись до вищих керівних органів з повторним вираженням недовіри діючому генеральному директору Кривоконю О.Г. Текст вимоги затвердити та направити до кінця 2021 року», оформлене протоколом від 16 грудня 2021 року № 54 засідання профспілкового комітету, на підставі якого направлено вимогу про розірвання трудового договору з керівником Харківського державного авіаційного виробничого підприємства в листі від 16 грудня 2021 року за вих. № 581.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2022 року у відкритті провадження у справі відмовлено, роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Не погоджуючись з ухвалою судді Державний концерн «Укроборонпром» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при постановленні ухвали суд першої інстанції порушив норми процесуального права, не звернув увагу на те, що даний спір належить до цивільної юрисдикції в силу закону та з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у справах № 910/11188/18 та № 916/2721/18.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 грудня 2022 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Котелевець А.В., суддів колегії Бурлака І.В., Яцина В.Б.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року витребувано справу з суду першої інстанції.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 27 січня 2023 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 лютого 2023 року справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Бурлака І.В., суддів колегії Мальований Ю.М., Яцина В.Б.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

В суді апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Вважав, що розгляд цієї справи повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Державного концерну «Укроборонпром» необхідно залишити без задоволення, ухвалу судді залишити без змін.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що захист прав, у разі їх порушення, позивач має здійснювати за правилами господарського судочинства.

Матеріали справи свідчать про те, що у січні 2022 року Державний концерн «Укроборонпром» звернувся до суду з позовом до Первинної організації професійної спілки авіабудівників України на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві про визнання незаконними та скасування рішення засідання комітету профспілкової організації, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Первинної організації професійної спілки авіабудівників України на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві в частині «звернутись до вищих керівних органів з повторним вираженням недовіри діючому генеральному директору Кривоконю О.Г. Текст вимоги затвердити та направити до кінця 2021 року», оформлене протоколом від 16 грудня 2021 року № 54 засідання профспілкового комітету, на підставі якого направлено вимогу про розірвання трудового договору з керівником Харківського державного авіаційного виробничого підприємства в листі від 16 грудня 2021 року за вих. № 581.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції судів, які діють за правилами цивільного та кримінального судочинства, а також господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити за відповідними судовими процедурами. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Згідно із частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Як вбачається з положень частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Велика Палата Верховного Суду послідовно зазначала, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних індивідуальних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, те, що суб`єктний склад такого спору включає, як правило, фізичну особу, яка є стороною цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин(стаття 19 ЦПК України, постанова від 14 грудня 2022 року у справі № 201/909/20 (провадження № 14-34цс22).

Разом з тим, відповідно до положень пунктів 3, 6 та 13 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; та вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Відтак серед ознак, визначених у частині першій статті 20 ГПК України для відмежування господарської юрисдикції від інших, є, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних правовідносин (пункт 3); справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно, реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (пункт 6); щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують право на майно, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна (пункт 13) тощо.

Аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що критеріями розмежування судової юрисдикції, зокрема господарської та цивільної юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад учасників правовідносин, зміст їх прав та обов`язків, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ та/або спорів.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20 (провадження № 12-59гс20), від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), від 19 травня 2020 року у справі № 910/23028/17 (провадження № 12-286гс18), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (провадження № 12-143гс19).

Встановивши, що учасниками у цій справі є юридичні особи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Частиною першою статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Сторонами у цій справі є Державний концерн «Укроборонпром» та Первинна організація професійної спілки авіабудівників України на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві, тому спірні правовідносини підпадають під господарську юрисдикцію.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 638/15841/14-к (провадження № 61-18986св21).

Із змісту позову вбачається, що спір виник з правовідносин, які стосувалися розірвання трудового договору з керівником Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Кривоконем О. Г., рішення за яким прийнято 16 грудня 2021 року на засіданні комітету Первинної організації професійної спілки авіабудівників України. На думку, відповідача цей спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки стосується трудового спору. Одним з доводів апеляційної скарги була саме і ця вимога.

Дійсно, розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) передбачено статтею 45 КЗпП України та статті 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Разом з тим правове регулювання питання розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення у результаті припинення трудових правовідносин. Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальним за таких обставин є корпоративні правовідносини, що виникають всередині підприємства, між підприємством та особами, яким довірено поноваження з управління ним (абзац четвертий пункту 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі №1-2/2010). Такі висновки Велика Палата Верховного Суду неодноразово підтверджувала, зокрема, в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 510/456/17, 08 листопада 2019 року у справі № 667/1/16, 19 лютого 2020 року у справі № 145/166/18 та 14 грудня 2011 року у справі № 201/909/20.

Отже, цей спір пов`язаний з діяльністю підприємства й управлінням ним. Наслідки його вирішення можуть впливати на трудові правовідносини з генеральним директором Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, що не змінює корпоративного характеру такого спору. Доцільним є зберігати єдину юрисдикційну належність спорів про припинення повноважень керівника підприємства для формування стабільної та послідовної судової практики щодо належності таких спорів до господарської юрисдикції. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 761/25659/21 (провадження № 14-4цс 22).

Тому, доводи Державного концерну «Укроборонпром» щодо того, що справа підсудна цивільному суду, оскільки спір є трудовим, є безпідставними.

Враховуючи викладене, підстав вважати, що суд першої інстанції при розгляді даної справи неправильно застосував норми матеріального права чи допустив порушення норм процесуального права, немає.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому підстав для перерозподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного концерну «Укроборонпром» залишити без задоволення.

Ухвалу судді Київського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 07 березня 2023 року.