РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року

м. Рівне

Справа № 570/5879/21

Провадження № 22-ц/4815/111/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Боймиструк С.В.,

суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання права на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання права на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що будинок в якому вона мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , належить їй на праві приватної власності та є частиною розділеного будинку. Другій частині зблокованого будинку присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 . Ще раніше на частину спірної земельної ділянки набув право власності ОСОБА_5 . На момент звернення до суду між позивачкою та її сусідом ОСОБА_4 не досягнуто згоди стосовно володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, на якій знаходиться їхній будинок. За наведеного позивачка просить визнати за нею право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в розмірі 0,0833 га за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до рішення Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 07.04.2017 № 395, протоколу № 5 від 03.09.2018 року Комісії з питань земельних відносин, охорони навколишнього середовища та соціального розвитку села Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 27 липня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання права на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_3 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Зазначає, що підставою звернення до суду став поділ земельної ділянки ОСОБА_6 і на якій знаходилось два зблокованих будинки АДРЕСА_1 і АДРЕСА_3 не на двох власників (Позивач та ОСОБА_4 ), а на трьох, оскільки частина прибудинкової землі була передана ОСОБА_5 для обслуговування будинку АДРЕСА_4 згідно Протоколу №5 від 03.09.2018 року Комісії з питань земельних відносин, охорони навколишнього середовища та соціального розвитку села Шпанівської сільської ради з планом-схемою.

Вказує, що на момент прийняття Протоколу №5 вона погодилася з таким поділом, оскільки ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 є її родичами.

ОСОБА_6 був власником будинку АДРЕСА_1 , який був поділений на АДРЕСА_1 і АДРЕСА_3 та користувачем земельної ділянки під будинком АДРЕСА_1 .

Доводить, що рішенням Шпанівської сільської ради Рівненського району від 07.04.2017 року №395 їй була виділена земельна ділянка в натурі орієнтовною площею 0,125 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та Протоколом №5 зменшено земельну ділянку до 0,0833 га на яку виготовлено технічну документацію.

Разом з тим ОСОБА_5 вже набув у приватну власність для обслуговування свого будинку АДРЕСА_4 частину земельної ділянки (0,13 га), з тої яка обліковувалась за ОСОБА_6 і згідно даних Погосподарських книг, земельно-кадастрових книг Шпанівської сільської ради відносилась до будинку АДРЕСА_1 (надалі №99 та АДРЕСА_3 ), а позивач не має такої змоги, оскільки ОСОБА_4 не визнає її право на земельну ділянку у розмірі 0,0833 га, яка є значно меншою за розмір 0,125 га земельної ділянки, яка обліковується за нею згідно даних погосподарського обліку на 2016-2020 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 .

Поза увагою суду лишились копії Погосподарських книг за 1980-1982, 1983-1985, 1986-1990, 1991-1995, 2001-2005, 2016-2020 роки, копії земельно-кадастрової книги с. Ходоси стосовно ОСОБА_6 (1991-2000 роки) відповідно до яких за ОСОБА_6 обліковувалось 0,31 га загальної площі прибудинкової території.

Також суд не врахував наявність Протоколу №5 яким розподіл земельної ділянки здійснювався між Апелянтом, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тобто не у відповідності до розміру часток у власності на зблокований будинок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 . До протоколу додавався план-схема відповідно до якого між Апелянтом і ОСОБА_4 була поділена земельна ділянка під зблокованими будинками. Заміри проводились в присутності відповідачів. Відповідно всі дали згоду на запропонований розподіл. Саме відповідно до плану-схеми позивачці виділено 0,0833 га земельної ділянки для обслуговування житлового будинку.

Вважає, що ОСОБА_4 розуміючи, що його батько ОСОБА_5 повністю реалізував своє право на площу земельної ділянки, визначеної Протоколом № 5, заявив про незгоду з встановленим розподілом, відповідно позивачка не має можливості реалізувати свої правомірні очікування і набути у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірі 0,0833 га.

Факт того, що ОСОБА_5 набув свою частину земельної ділянки, яка обліковувалась за ОСОБА_6 підтверджується: довідкою Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 23.03.2020 №812 у якій вказано що житловий будинок АДРЕСА_1 розташований на неприватизовані земельній ділянці площею 0,18 га та обліковується за померлим ОСОБА_6 ; записом в Земельно-кадастровій книзі село Ходоси біля прізвища ОСОБА_6 про "відмінусування" 0,13 га з обліку, а саме: "див. №1 та №273 0,13 га" де під №273 слід розуміти запис, який був зроблений в Земельно-кадастровій книзі с. Ходоси стосовно ОСОБА_5 після виділення йому земельної ділянки, що обліковувалась за ОСОБА_6 із загальної площі 0,31 га.; довідкою від 27.05.2020 року № 1078 Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, яка знаходиться в Технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_4 на території Шпанівської сільської ради, з якої вбачається, що згідно погосподарського обліку та запису у земельно-кадастровій книзі №273 за ОСОБА_5 обліковується земельна ділянка площею 0,13 га в межах с. Ходоси з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), а також зазначено, що вказана земельна ділянка обліковується згідно погосподарського обліку та земельно-кадастрової книги села Ходоси з 1990 року.

Стверджує, що суд першої інстанції неправомірно послався на висновок №190214/1/1/С від 14.08.2019 судового експерта Сайка С., яким визначено порядок користування земельною ділянкою під зблокованими будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 та зазначила, що у справі №570/1387/20 цей факт встановлений рішенням Рівненського районного суду від 07.12.2020.

Звертає увагу, що в рішенні Рівненського районного суду у справі №570/1387/20 зміст висновку не досліджувався судом, а в частині позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права на користування присадибною ділянкою по АДРЕСА_1 розміром 878 кв. м. в межах, визначених у висновку експерта, та зобов`язання встановити ці межі в натурі було відмовлено. Також у вказаній справі не досліджувались дані Погосподарських книг, Земельно-кадастрових с. Ходоси, які підтверджують право позивачки на 0,0833 га земельної ділянки для обслуговування будинку, не досліджувались судом обставини набуття частини земельної ділянки ОСОБА_5 та встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою Протоколом № 5 від 03.09.2018 року.

Рішення Шпанівської сільської ради № 933 від 10.03.2020 року, яким погоджено межі земельної ділянки ОСОБА_3 скасоване лише виходячи з того, що між нею та ОСОБА_4 наявний земельний спір, який не був вирішений Шпанівською сільською радою відповідно до ст. 159 ЗК України.

Після цього апелянт зверталась до Шпанівської сільської ради із заявою про вирішення спору, однак спір не був вирішений, що зумовило звернення з позовом до суду.

Враховуючи викладене просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України (в редакції на момент набуття права власності позивачкою на житловий будинок) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно частини другої статті 120 ЗК України (в редакції на момент набуття права власності позивачкою на житловий будинок) якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку щодо поширення на об`єкт нерухомості (житлового будинку та господарських споруд) разом із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, принципу їх цілісності.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювалася про те, що особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (див. постанови від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (пункт 8.17), від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц (пункт 61), від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42)).

Згідно свідоцтва про право особистої власності від 29 квітня 1988 року будинок АДРЕСА_5 на праві особистої власності належав ОСОБА_6 (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та його дружини 02.02.2011 року, будинковолодіння успадкували його сини ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 29 квітня 2015 року № 570/3794/14 припинено право спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на виділені їм частки будинку АДРЕСА_5 .

В справі 570/3794/14 або в іншому провадженні питання про поділ земельної ділянки не вирішувалося, оскільки вона не була приватизованою та не відносилась до спадкової маси.

Рішення Шпанівської сільради № 122 від 27 травня 2015 року виділеній ОСОБА_5 частині будинку було присвоєно адресу АДРЕСА_1 (а.с.229).

Договорами дарування від 4 та 22 травня 2017 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_4 належний йому б. АДРЕСА_1 . (а.с.21-218).

Отже, ОСОБА_4 є власником будинку загальною площею 45,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується договором дарування від 04.05.2017 р., договором дарування від 22.05.2017 р., інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №86422515 від 04.05.2017, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №87644858 від 22.05.2017.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 03 грудня 2016 року ОСОБА_3 після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала в спадок житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.76).

Отже, ОСОБА_3 є власником житлового будинку загальною площею 33 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 грудня 2016 року, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 46025088 від 03.12.2016, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №74741377 від 03.12.2016 (а.с.74-78).

На час набуття права власності ОСОБА_3 на буд. АДРЕСА_1 , він вже був оформлений та зареєстрований, як окремий об`єкт нерухомості.

Слід зазначити, що земельна ділянка, що раніше належала до будинку АДРЕСА_1 в різні роки, згідно погосподарських книг мала розмір від 0,3 до 0,35 га, однак межі її визначені не були, оскільки такі книги не містили графічних матеріалів та відповідно не встановлювались межові знаки.

На час звернення ОСОБА_3 до суду в даній справі 10 грудня 2021 року, відповідач ОСОБА_5 вже був власником будинку АДРЕСА_1 та власником окремої земельної ділянки розміром 0,13 га біля будинку АДРЕСА_4 , (яка раніше входила до земельної ділянки б.99), що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно: р/№ 246 та р/№ 246 (а.с.122). Право власності ОСОБА_5 на будинок та на земельну ділянку ніким не скасовані і в даному провадженні не оспорені.

Отже, на час звернення ОСОБА_3 до суду в даній справі 10 грудня 2021 року, земельна ділянка площею від 0,30 до 0,35 га, яка попередніми роками, згідно Погосподарських книг належала до б.99 ОСОБА_6 , зменшилась на 0,13 га. В Погосподарських книгах конфігурація та локалізація земельних ділянок громадян та її межі не відображались. В даній справі зазначаються різні площі земельної ділянки що залишилась та на якій розташовані б.99 та АДРЕСА_1 , а саме 0,18 га, 0,157 га та 0,149 га (а.с. 57 ,109, 196).

Вимоги ОСОБА_3 про визнання її права на конкретний розмір/площу земельної ділянки 0,0833 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , відповідно до рішення Шпанівської сільської ради від 07.04.2017 № 395, та протоколу № 5 від 03.09.2018 року Комісії з питань земельних відносин Шпанівської сільської ради, за змістом позову, фактично є некоректно заявленою позовною вимогою щодо поділу присадибної земельної ділянки під будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 без проведення судово-технічної експертизи або погоджених сторонами виготовлених землевпорядною організацією графічних матеріалів з визначенням конфігурації, меж та площ земельних ділянок сторін.

Як вбачається з Рішення Шпанівської сільської ради від 07.04.2017 № 395, ОСОБА_3 земельна ділянка не виділялась, як стверджує позивачка, а їй лиш надавався дозвіл на виготовлення технічної документації для подальшої приватизації земельної ділянки, остаточні межі якої будуть уточнені при її відведенні.

Щодо протоколу № 5 від 03.09.2018 року Комісії з питань земельних відносин Шпанівської сільської ради, посилання позивачки ОСОБА_3 на нього як на правову підставу своїх вимог безпідставне, оскільки долучена до нього план-схема поділу земельної ділянки (а.с.56) є лиш пропозицією, з якою не погодився землекористувач ОСОБА_4 та після винесення згаданого рішення № 395 і пропозиції Комісії, виник земельний спір між співвласниками будинку 99 ( ОСОБА_3 ) та 99-а ( ОСОБА_4 ) по АДРЕСА_1 з приводу розмірів земельних ділянок, який закінчився прийняттям рішення Шпанівської сільської ради Рівненського району від 10 березня 2020 року. Рішенням Рівненського районного суду від 7 грудня 2020 року (справа № 570/1387/20) рішення Шпанівської сільської ради від 10 березня 2020 року скасоване.

Отже, Рішення Шпанівської сільської ради від 07.04.2017 № 395 та протокол № 5 від 03.09.2018 року Комісії з питань земельних відносин Шпанівської сільської ради відповідно не є правовою підставою для відновлення/встановлення меж земельних ділянок.

Виходячи з позовних вимог ОСОБА_3 , слід зазначити, що без визначення меж новостворюваної земельної ділянки на яку вона претендує, апріорі не може йти мова про право на якусь конкретну її площу. Тобто спосіб захисту права, яке вона вважає порушеним, без вимоги про поділ існуючої земельної ділянки на дві, обрано неналежний.

Слід зазначити, що в позовних вимогах в справі не зазначено якими своїми діями ОСОБА_5 та Шпанівська сільрада порушили права позивачки. З матеріалів справи не вбачається, що ці відповідачі не визнають право ОСОБА_3 на приватизацію земельної ділянки на якій розташований її будинок.

У ОСОБА_3 спір фактично існує з ОСОБА_4 та зводиться лише до розміру площі земельної ділянки на яку вона претендує, оскільки збільшення площі її земельної ділянки при встановленні порядку користування чи приватизації, автоматично змінює її конфігурацію та веде до зменшення площі ділянки на яку претендує ОСОБА_4 ..

Згідно ст. 107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про землеустрій», документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Види документації із землеустрою: и) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Частинами четвертою, сьомою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не передбачено законом. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначено, що «преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.».

На замовлення позивачки Приватним підприємством Експерт-Рівне-Земля розроблена технічна документація із землеустрою в основу якої покладено протокол № 5засідання комісії з питань земельних відносин, охорони навколишнього середовища і соціального розвитку села Шпанівської сільської ради від 03 вересня 2018 року. Як зазначено вище, він не є підставою для відновлення/встановлення меж земельних ділянок.

Так у цивільній справі № 570/1387/20 в спорі між тими ж сторонами з приводу земельної ділянки, проведено додаткову судову земельно-технічну експертизу, якою встановлено, що відповідно до часток поділу будинку, ОСОБА_3 може бути виділена в користування земельна ділянка площею 692 кв.м.(0.0692 га), а ОСОБА_4 площею 878 кв.м. (0,878 га).(а.с.196).

При цьому колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах площа та конфігурація земельної ділянки, що необхідна для обслуговування нерухомого майна повинна визначатись пропорційно частці житлового будинку, яка була виділена у власністьз врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо. Відповідно за наявності земельного спору та враховуючи несформованість спірної земельної ділянки очевидною є необхідність спеціальних знань, тому місцевим судом при оцінці доказів вірно надано перевагу висновку експерта, що був відображений у справі № 570/1387/20.

Також як вірно враховано місцевим судом, що покликаючись на отримання ОСОБА_5 0.13 га з 0.31 га земельної ділянки, які були у користуванні ОСОБА_6 , позивач не заявляла будь-яких вимог щодо скасування рішень щодо виділення ОСОБА_5 земельної ділянки.

Отже, після виділення із земельної ділянки площею 0,31 га, яка належала до б. АДРЕСА_1 до його поділу на дві адреси б.99 та б.99 а, для ОСОБА_5 0,13 га до б. 97, земельна ділянка зменшилась та за різними даними складає 0,149 га , 0,157 га та 0,18 га (а.с. 57 ,109, 196)., а тому виходячи з частки ОСОБА_3 відповідно до поділу будинку, або й навіть з рівності часток відповідно до ст.107 ЗК України, вимога про визнання за нею права на 0,0833 га є безпідставною.

Отже місцевий суд дійшов вірного висновку, що позивач не довела належними та допустимими доказами вимоги щодо заявленої площі земельної ділянки та відповідно її конфігурації згідно план схеми долученої до протоколу № 5 від 03 вересня 2018 року(а.с.72,73).

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції були всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати понесені апелянт кою покладаються на неї.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 березня 2023 року.

Головуючий: Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.