Номер провадження: 22-ц/813/4644/23
Справа № 522/7002/17
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Воронцова Л. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Воронцової Л.П. (суддя-доповідач),

суддів: Ігнатенко П.Я.,

Полікарпової О.М.

за участю секретаря: Кузьміч Г.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Субботіна Людмила Валентинівна на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 18 липня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: державного нотаріуса Шостого одеського державного нотаріального округу Дацкової Флори Андріївни про визнання заповіту як розпорядження майном на випадок смерті недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: державного нотаріуса Шостого одеського державного нотаріального округу Дацкової Ф.А. про визнання заповіту як розпорядження майном на випадок смерті недійсним.

Приморським районним судом м. Одеси ухвалою від 18 липня 2022 року року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Субботіна Л.В. подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, просила скасувати ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу скаржник мотивувала тим, що ні вона, ні її представник не були належним чином повідомлені про судові засідання, які були призначенні на 06.06.2022 року та 18.07.2022 року.

Крім того, її представник подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що позивач перебуває за межами України через війну і хотіла особисто приймати участь у справі, однак така причина її неявки судом необґрунтовано визнана неповажною.

Зазначає, що ні вона, ні її представник не затягували розгляд справи, і вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив її позов без розгляду, оскільки згідно норм процесуального права її неявка, не перешкоджала суду вирішити спір по суті.

Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками не надано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 , державний нотаріус Шостого одеського державного нотаріального округу Дацкова Ф.А. не з`явились, про дату і час, місце розгляду справи були належним чином повідомлені, тому колегія суддів вважає можливим справу розглядати у відсутність сторін, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Субботіної Л.В., яка діє від імені ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи, в тому числі позивача.

Зокрема ч. 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Також пунктом 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Право суду на залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, можливе лише в тому випадку, коли позивач належним чином повідомлений про розгляд справи і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 1 статті 64 ЦПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальна права та обов`язки.

З матеріалів справи вбачаться, що справа перебуває в провадженні суду з квітня 2017 року.

Ухвалою суду від 27 квітня 2017 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 10 липня 2017 року 14 годин 30 хвилин. (т. 1 а.с. 31)

18 лютого 2022 року в судове засідання сторони не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 22 березня 2022 року. ( т. 2 а.с. 183).

22 березня 2022 року в судове засідання сторони не з`явились, розгляд справи відкладено на 06 червня 2022 року. (т. 2 а.с. 226)

04 червня 2022 року від представника позивача адвоката Субботіної Л.В. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з підстав того, що позивачка знаходиться за межами України у статусі біженця, у зв`язку з запровадженням на території України воєнного стану і бажає особисто приймати участь у розгляді справи. Розгляд справи відкладено на 18 липня 2022 року. ( т. 2 а.с. 229-230)

06 червня 2022 року в судове засідання сторони не з`явились.

Відповідно до розписки, що міститься в матеріалах справи - адвокат Субботіна Л.В., яка діє від імені ОСОБА_1 належним чином повідомлена про наступну дату судового засідання, яке відбудеться 18.07.2022 року. (т. 2 а.с. 232)

17 липня 2022 року адвокат СубботінаЛ.В. - представник ОСОБА_1 подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, зазначаючи, що позивачка перебуває за межами України, розгляд справи у її відсутність може порушити її права. (т. 3 а.с. 14-15)

18 липня 2022 року сторони в судове засідання не з`явилися.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що сторона позивача повторно без поважної причини не з`явилася в судове засідання, належним чином повідомлена, будучи обізнаною про можливість розгляду справи без участі позивача та/або представника, відповідну заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавала, чим умисно затягувала розгляд справи та позбавляла суд можливості вирішити питання про призначення повторної експертизи, розглянути справу в розумні строки та постановити рішення по суті заявлених вимог. З огляду на складність змісту правовідносин, справа не може бути розглянута без участі позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки він відповідає обставинам даної справи і суд дійшов до нього з дотриманням норм процесуального права.

Однією з підстав залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

Законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною.

Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який вимушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18).

Отже, якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 07 серпня 2020 року у справі №405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі №658/1141/18, від 19 квітня 2021 року у справі №675/1714/19).

Таким чином повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки, що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №465/205/17.

Доводи апелянта, про те, що вона та її представник належним чином не були повідомлені про судові засідання, призначені на 06.06.2022 року та 18.07.2022 року є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, а саме розпискою про сповіщення наступної дати судового засідання по справі № 522/7002/17, з якої вбачається, що адвокат Субботіна Л.В., яка діє від імені ОСОБА_3 належним чином була повідомлена про розгляд справи 18.07.2022 року (т.2 а.с. 232)

Крім того, наявні в матеріалах справи клопотання про відкладення розгляду справи сторони позивача свідчать про обізнаність її представника, а отже і позивача про дати і час судових засідань, які були призначені на 06.06.2022 року та 18.07.2022 року. (т. 2 а.с. 230; т.3 а.с. 15)

Доводи апеляційної скарги, про те, що суд безпідставно не визнав причини її неявки в судове засідання поважними, та не відклав розгляд справи є некоректними та підлягають відхиленню, оскільки, як вбачається з наявних в матеріалах справи протоколів судового засідання - позивачка безпосередньої участі у справі не приймала із 2021 року, її інтереси представляв адвокат.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне, на день розгляду даної справи на території Одеської області не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка в Одеській області є стабільною, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із введенням на території України воєнного стану. (Відповідно до рекомендацій роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених Радою суддів України 02 березня 2022 року, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, слід керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні на день розгляду даної справи.)

Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 перебувала за кордоном, та у зв`язку із введенням на території України воєнного стану не мала можливості, за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України, останньою такі клопотання не заявлялися.

Доводи апеляційної скарги про те, що ні вона, ні її представник не затягували розгляд справи і суд повинен був розглянути справу по суті, є безпідставними та підлягають відхиленню, оскільки тривалість розгляду справи, яка перебуває в провадженні суду з 2017 року, неявка ОСОБА_1 та її адвоката в судові засідання і не подання останньою до суду першої інстанції заяви про розгляд справи із застосуванням ВКЗ або за її відсутності висновок суду не спростовує.

Судом першої інстанції надано належну оцінку поведінці позивача, вжито усіх необхідних заходів для надання останній достатніх можливостей для викладення своєї позиції у судових засіданнях з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи. Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції діяв у межах своїх повноважень та у визначений процесуальним законом спосіб.

Враховуючи, що справа тривалий час (майже шість років) перебувала на розгляді в суді першої інстанції, розгляд справи неодноразово відкладався, позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, двічі поспіль не з`явилися в судові засідання, не скористалися правом подати заяву про розгляд справи за їх відсутності або клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Частиною 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» № 11681/85).

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст.55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що справа перебувала у провадженні суду майже шість років, позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про місце, дату і час розгляду справи та обізнаними про можливість заявляти клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, такого клопотання до суду не надали, як не надали і заяви про розгляд справи у їх відсутність і повторно не з`явилися в судове засідання.

Саме позивач має бути у першу чергу зацікавлений у розгляді його позовних вимог у розумний строк.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість ухвали не впливають, тому колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст.257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Субботіна Людмила Валентинівна залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 18 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.П.Воронцова

Судді : П.Я. Ігнатенко

О.М. Полікарпова

Повний текст постанови складено 02.03.2023 року.