Справа № 404/5312/20
Номер провадження 2/404/1509/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Шевчук Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості,-,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у вересні 2020 року звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 17.07.2018 року в загальній сумі 39887,19 грн., яка станом на 13.08.2020 року складається з: заборгованості за тілом кредита в сумі 29478,79 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 10408,40 грн. Позов мотивований тим, що 17.07.2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір б/н, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, ОСОБА_1 взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 13.08.2020 року має заборгованість в загальній сумі 39887,19 грн., яка станом на 13.08.2020 року складається з: заборгованості за тілом кредита в сумі 29478,79 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 10408,40 грн.

Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборогованісті за кредитним договором №б/н від 17.07.2018 року у розмірі 39887,19 грн.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 жовтня 2020 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви (а.с.84).

На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 жовтня 2020 року позивачем подано заяву (вх. № 36109 від 29.10.2020 року), якою усунуто недоліки позовної заяви (а.с.85-86).

У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с.87).

Представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву (вх. № 3430 від 28.01.2022 року) в якому останній заперчує проти задовлення позовних вимог, зазначає, що неналежними є доводи позовної заяви в частині укладення з відповідачем кредитного договору №б/н від 17.07.2018 року в якому чітко визначено умови надання кредиту, відсоткова ставка та строки його погашення (які відповідають строку дії картки). Такий Договір між учасниками справи №№404/5312/20-ц відсутній. В змісті анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 17.07.2018року не міститься інформації про «вид карти» - Універсальна та/або Універсальна голд, яку (за позицією позивача) отримав відповідач, а також ознайомлення (у зв`язку з її отриманням) і з Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку. Саме тому відповідач, вважає наведений розрахунок позивачем за договором, який за доводами позивача було укладено з відповідачем шляхом надання кредитної картки на підставі анкети - заяви №б/н від 17.07.2028 року з кредитним лімітом 24000,00 грн. із сплатою річних на суму залишку заборгованості жодним чином не підтверджуються матеріалами справи. Також відповідач зазначає, що готівкові кошти, які вносилися відповідачем на поповнення карткового рахунку, позивач неправомірно направляв на списання платежів, зокрема процентів, які не були погоджені сторонами договору (а.с.112-124).

В свою чергу представником позивача надано відповідь на відзив (вх. № 5525 від 11.02.2022 року) в якому останній зазначає, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованими на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Отже, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, розташовані на офіційному сайті банку, складають договір про надання банківських послуг. Крім того, позивач зазначає, що до матеріалів позову долучено «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з якого вбачається, що відповідачу встановлено поточну проценту ставку у розмірі 3,6 %, вказано розміри комісій та штрафів. Відповідачем особисто підписано паспорт споживчого кредиту від 17.07.2018 року в якому також вказана відсоткова ставка за кредитом. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. За розрахунком відповідач частково сплачував заборгованість за договором, а на підтвердження відповідачем отримання кредитних карток з певним терміном дії, банком надано довідку. Відповідач звертався до банку з заявами про перевипуск карти, тобто надання карти з новим строком дії, а відтак останнім прийнято всі умови кредитування. Тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.125-136).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 лютого 2022 року продовжено позивачу Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» процесуальний строк для подання відповіді на відзив та врахувати подані заяви по суті справи при її вирішенні (а.с.138).

Під час розгляду справи позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимоги (вх. № 6781 від 21.02.2022 року), відповідно до якої позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.07.2018 року в загальному розмірі 33739,19 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита в сумі 29478,79 грн., та заборгованість за простроченим відсотками в сумі 4260,40 грн. (а.с.140-149).

Вказана заява прийнята судом до розгляду заяву та продовжено розгляд справи з врахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 10530 від 18.04.2022 року) про розгляд справи за відсутності позивача та підтримання позовних вимог (а.с.152-153).

Відповідач в судове засідання не з`явився, представником відповідача подано до суду заяву (вх. № 5979 від 22.02.2022 року) про розгялд справи за відсутності відповідача та його представника, проти задоволення позовних вимог заперчеують та просять відмовити (а.с.161).

За таких обставин, згідно частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 17 липня 2018 року, ОСОБА_1 надав згоду на те, що вказана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Памяткою клієнта» та «Тарифами» складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг (а.с. 11).

До позовної заяви позивачем разом з іншими документами надано копії Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна GOLD» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку із зазначенням, що дані умови розміщені на офіційному веб-сайті.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, належним та допустимим первинним доказом проведення операцій з коштами на рахун ку можуть являтися: виписки з особового рахунку клієнта банку, касові документами, документальні розпорядження розпорядника коштів про їх перерахування.

Натомість розрахунок заборгованості являється результатом аналітичної (інтелектуальної) діяльності з виконання математичних дій на основі первинних документів, які підтверджують рух коштів на рахунку.

Таким чином, розрахунок кредитної заборгованості має бути підтверджений і оцінений з огляду на первинні документи, які фіксують рух коштів на рахунку та умови договору.

Отримання та користування кредитною карткою підтверджується випискою по рахунку, яка має статус первинного документу, в якій відображено як зняття кредитних коштів, так і погашення (а.с. 70-74).

З розрахунку здійсненого по кредитному договору б/н від 17.07.2018 року відповідач має заборгованість в розмірі в загальному розмірі 33739,19 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита в сумі 29478,79 грн. та заборгованість за простроченим відсотками в сумі 4260,40 грн. (а.с.141-144).

У відповідності до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільний кодекс України).

Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У постанові від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12 (провадження№14-10цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17 липня 2018 року, посилався на Умови та правила надання банківських послуг, Тарифів банку, як невід`ємні частини кредитного договору.

Разом з цим, у матеріалах справи міститься лише копія анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 17 липня 2018 року, що підписана відповідачем. При цьому, копії додатків, а саме Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з умов та правил надання банківських послуг, що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, підписів відповідача не містять, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказаний документ станом на 17 липня 2018 року містив умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, комісії, штрафів).

Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у вказаній вище постанові зауважила, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Цим самим касаційний суд прийшов до висновку про укладеність кредитного договору в силу вимог закону, та, як наслідок, врахувавши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, відтак Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач на обгрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам, додав до матеріалів справи довідку про умови кредитування за картками «Універсальна» та «Універсальна Голд», відповідно до якої визначена процентна ставка за межами пільгового періоду 43,2 % річних, на кредитну карту «Універсальна», процентна ставка за межами пільгового періоду 42,00 % річних на кредитну карту «Унівесральна Голд», а також відсоткова ставка, яка застосовується при невиконанні зобовязання щодо повернення кредиту у розмірі 86,4 % на кредитну карту «Універсальна», відсоткова ставка, яка застосовується при невиконанні зобовязання щодо повернення кредиту у розмірі 84,00 % на кредитну карту «Універсальна Голд» в відповідач ознайомився з даними умовами кредитування, про що засвідчив підписом на вказаному паспорті споживчого кредиту (а.с.12-13 на звороті).

Але, вказані умови кредитування з якими позивач ознаймовив відповідача та на які той погодився діяли до 01.08.2018 року, (довідка про умови кредитування за картками «Універсальна» та «Універсальна Голд», а.с.13), тобто лише 14 днів, так як договір укладено 17.07.2018 року.

Отже враховуючи, те що відповідачем підписаний кредитний договір б/н 17 липня 2018 року, а умови кредитування в частині відсоткової ставки які підписанні відповідчем діяли лише до 01.08.2018 року, суд приходить до висновку, що позивачем не надано жодного підтвердження про погодження ОСОБА_1 відсоткової ставки в розмірі заявленому позивачем.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за відсотками, а відтак в цій частині вимог суд відмовляє.

Щодо позовних вимог про стягнення тіла кредиту, суд виходить з наступного.

Із розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку, в якому міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей вбачається, що відбулось неодноразове отримання позичальником кредитних коштів та поповнення карткового рахунку на різні суми на нову картку, яка була видана позичальнику після спливу строку дії попередньої.

Частину із сплачених відповідачем коштів, що підтверджується випискою по рахунку відповідача, безпідставно позивачем було спрямовано на погашення відсотків, як вже зазначалось вище без домовленості сторін про сплату відсотків, за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (а.с.70-74).

За таких обставин, всі суми, що сплачувалися відповідачем в межах погашення заборгованості за анкетою-заявою від 17.07.2018 року слід було зараховувати на погашення тіла кредиту.

Таким чином, з урахуванням того, що позивачем безпідставно зараховувались сплачені відповідачем кошти на погашення відсотків, без домовленості сторін про фіксовану відсоткову ставку за кредитом, та враховуючи те, що позивачем здійснювалось не тільки погашення кредитних коштів, а й користування цими коштами шляхом їх зняття, судом з виписки по рахунку коштів відповідача встановлено, що останнім знято коштів на суму 85273,24 грн., а внесено на суму 69226,35 грн., а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 17.07.2018 року, яка складається з заборгованості за тілом кредита в сумі 16046,89 грн.

Правовий висновок про зарахування на погашення тіла кредиту сплачених позичальником коштів, які кредитор безпідставно зарахував на погашення процентів викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 545/2248/17, провадження № 61-11459св19.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 999,74 грн. виходячи з такого розрахунку.

Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 16046,89 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 999,74 грн. (16046,89 грн. х 100 % : 33739,19 грн. х 2102,00 грн.).

Керуючись статтями 526, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, статями 4, 10, 11, 13, 49, 57-60, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 17.07.2018 року в сумі 16046,89 грн. та судового збору в сумі 999,74 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок №1Д, адреса для листування: 49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок № 50;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повиний текст рішення суду складено 24.02.2023 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда