ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2343/23 Справа № 176/2094/22 Суддя у 1-й інстанції - Крамар О.М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Городничої В.С.,

суддів Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Стефківського Володимира Івановича на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2022 року позивач - ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с. 1-4), посилаючись на те, що 12.01.2020 року близько 01 год. 20 хв. в смт.Вишневе Дніпропетровської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_4 , 1983 року народження, керуючи автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», р.н. НОМЕР_1 допустив з`їзд автомобіля у водойму. Внаслідок даної ДТП пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від отриманих тілесних ушкоджень померла.

Враховуючи наслідки ДТП, позивачу була спричинена матеріальна та моральна шкода.

Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО5926378, який діяв на момент настання ДТП станом на 12.01.2020 року.

29.01.2020 року відповідачу було направлено рекомендованим поштовим відправленням повідомлення про ДТП, заяви на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з заподіяною моральною шкодою в розмірі 56 676 грн, та страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника в розмірі 170 028 грн від 27.11.2018 року з дорученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування.

Зазначені вище заяви з додатками відповідач отримав 31.01.2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

30.04.2020 року минув строк 90 днів для здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування. Страхове відшкодування заподіяної моральної шкоди та пов`язану з втратою годувальника в загальному розмірі 226 704,00 грн у визначений законом строк виплачено не було.

10.08.2020 року відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 34 005,60 грн.

19.11.2020 року відповідач здійснив доплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 22 670,40 грн.

Страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника в розмірі 170 028 грн виплачене не було, у зв`язку з чим позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 170 028 грн.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29.07.2021 року, яке набрало законної сили 30.08.2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені повністю. Стягнуто з відповідача 170 028,00 грн страхового відшкодування, щомісячно по 4 723 грн.

05.10.2021 року кошти в розмірі 89 737 грн були сплачені відповідачем. Решта коштів виплачується відповідачем щомісячно по 4 723 грн.

Враховуючи те, що позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування до відповідача 29.01.2020 року, а відповідач неправомірно не виплатив страхове відшкодування заподіяної моральної шкоди в строк, передбачений п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 56 676 грн та не виплатив страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника в розмірі 170 028,00 грн, яке за рішенням суду було виплачено позивачу частково 05.10.2021 року, то на думку позивача, відповідач зобов`язаний здійснити страхове відшкодування шкоди з урахуванням інфляційного збільшення боргу, а також сплатити позивачу пеню та 3% річних.

Оскільки 90-денний строк на прийняття страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування сплив 30.04.2020 року, то починаючи з 01.05.2020 року відповідач зобов`язаний був виплатити страхове відшкодування шкоди з урахуванням пені, індексу та 3% річних.

Таким чином, позивач вважає, що до стягнення з відповідача належить пеня в розмірі 24 423,46 грн, 3% річних - 7 938 грн та втрати від інфляції в розмірі 19 484,10 грн.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача суму нарахованої пені у розмірі 24 423,46 грн, суму 3% річних за користування коштами у розмірі 7 938 грн, суму інфляційних збитків у розмірі 19 484,10 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 500 грн.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого - відмовлено у повному обсязі (а.с. 59-62).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - Стефківський В.І. звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, а також на те, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував усі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, не в повному обсязі дослідив надані сторонами докази по справі у зв`язку з чим просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також стягнути судові витрати по справі (витрати на правничу допомогу) (а.с. 68-70).

ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» скористалось своїм правом та подало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається із ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , зареєстрованому 12.03.2005р. виконкомом Грушуватської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області (а.с.7).

Відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8-9).

12.01.2020 року близько 01 год 20 хв в смт.Вишневе Дніпропетровської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_4 , 1983 р.н., керуючи автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», р.н. НОМЕР_1 допустив з`їзд автомобіля у водойму.

Внаслідок даної ДТП пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від отриманих тілесних ушкоджень померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 16.01.2020р., виданим Жовтоводським міським відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с. 6, 40).

На утриманні позивача ОСОБА_1 залишились діти - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зі змісту рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29.07.2021 року у справі № 176/477/21 (а.с. 10-12) видно, що 27.01.2020р. представником ОСОБА_1 на адресу ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою у розмірі 56 676,00 грн, а також заяву на виплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із втратою годувальника у розмірі не менше 170 028,00 грн.

Постановою старшого слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області Мусієнка П.С. від 27.04.2020р. кримінальне провадження № 0000030 від 12.01.2020р. за ч. 3 ст. 286 КК України було закрито.

Відповідно до довідки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 162 від 21.10.2020р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію по втраті годувальника на утриманців ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Листом № 6386 від 07.12.2020р. ТзДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про відсутність правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, передбаченого ч. 27.2 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на користь ОСОБА_1 , оскільки згідно наданих ним документів та відомостей, ОСОБА_5 на момент ДТП не була працевлаштована та доходів не отримувала, а тому фактично не могла нести будь-яких затрат на утримання членів своєї сім`ї.

ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» отримало заяви ОСОБА_1 на виплату страхового відшкодування моральної шкоди та пов`язаного із втратою годувальника 31.01.2020р., що підтверджується поштовим повідомленням та описом (а.с. 13-14), а також не заперечується ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» у відзиві на позов.

Згідно відзиву на позов видно, що на підставі наданих ОСОБА_1 документів ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 34 005,60 грн. ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» було повідомлено ОСОБА_1 , що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде переглянуто після надання додаткових документів. 07.09.2020р. ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» отримало від ОСОБА_1 заяву про долучення документів на виплату страхового відшкодування після чого було прийнято рішення про доплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 22 670,40 грн (а.с. 46-54).

Рішення ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» про часткову виплату страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 34 005,60 грн, а не в розмірі 56 676,00 грн, як просив ОСОБА_1 , останнім не оскаржувалось.

10.08.2020р. ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило часткову виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 34 005,60 грн.

19.11.2020р. ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило доплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 22 670,40 грн.

Вказані обставини не заперечуються ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» у своєму відзиві на позов.

Страхове відшкодування пов`язане з втратою годувальника у розмірі 170 028,00 грн виплачено не було у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом щодо оскарження ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» про відмову у здійснені такої виплати.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29.07.2021 року у справі № 176/477/21 було частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 , до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Стягнуто з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування шкоди, заподіяної смертю годувальника, щомісячно по 2 361,50 грн, починаючи з 13.02.2020р. до 24.03.2024р. та щомісячно по 2 361,5 грн, починаючи з 13.02.2020р. до 16.02.2030р.; - але не більше страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого, встановленої страховим полісом № АО5926378 в загальному розмірі 170 028,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 30.08.2021р. (а.с. 10-12, 36-39).

05.10.2021р. ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на виконання вищевказаного рішення сплатив ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 89 737,00 грн, а решта виплачується щомісячно по 4 723,00 грн, вказане також не заперечується відповідачем у відзиві.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що з наданих позивачем та досліджених судом доказів неможливо встановити чи дійсно відповідач здійснив виплати страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди з порушенням 90-денного строку, встановленого ч. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Спірні відносини між сторонами виникли у зв`язку з незгодою позивача із таким частковим задоволенням його заяв та рішенням страхової компанії про часткові виплати суми страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно частини 5 цієї ж статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі закриття кримінального провадження за правилами КПК України не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова про закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі в порядку, передбаченому ЦПК України.

Частиною 1 ст. 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті, і така шкода відшкодовується, зокрема батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом - довічно, інвалідам - на строк їх інвалідності. При цьому, згідно частини 3 згаданої норми Закону, особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Статтею 1202 ЦК України встановлено порядок відшкодування такої шкоди та передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами і лише за наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Відповідно до статті 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Як вбачається із п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Таким чином, спеціальним законом встановлено прямий безальтернативний обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Однак, всупереч ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснено лише часткову виплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 56 676 грн двома виплатами, чим порушило права заявника та взагалі відмовило у виплаті страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Законами України "Про страхування" та "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", які застосовуються до спірних правовідносин, передбачено розмір неустойки (пені) у разі прострочення виплати страхового відшкодування страховиком.

Відповідно до п. 36.5, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє; протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

За несвоєчасну виплату страхового відшкодування страховик має сплатити на вимогу страхувальника (чи вигодонабувача) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження №14-68цс18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплати страхового відшкодування з порушенням 90-денного строку, встановленого ч. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення пені підлягають задоволенню, а також враховуючи вищевикладені норми матеріального права, а також несвоєчасне виконання своїх зобов`язань страховиком позовні вимоги 3% річних та інфляційних витрат також є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

ОСОБА_1 в позові наведено свої розрахунки, однак колегія суддів з ними не погоджується та вважає за необхідне навести свої розрахунки.

ОСОБА_1 здійснив розрахунки на загальну суму страхового відшкодування у розмірі 226 704,00 грн, проте, як видно з матеріалів справи страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника присуджено за рішенням суду на одноразовою виплатою, а щомісячними платежами, що позивачем залишено поза увагою при здійснені розрахунків.

Як вже зазначалось вище ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» отримало заяви ОСОБА_1 на виплату страхового відшкодування моральної шкоди та пов`язаного із втратою годувальника 31.01.2020р., а тому у відповідності до вимог ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплати його сплив 30.04.2020 року.

10.08.2020р. ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило часткову виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 34 005,60 грн.

19.11.2020р. ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило доплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 22 670,40 грн.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29.07.2021 року у справі № 176/477/21 було cтягнуто з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування шкоди, заподіяної смертю годувальника, щомісячно по 2 361,50 грн, починаючи з 13.02.2020р. до 24.03.2024р. та щомісячно по 2 361,5 грн, починаючи з 13.02.2020р. до 16.02.2030р.; - але не більше страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого, встановленої страховим полісом № АО5926378 в загальному розмірі 170 028,00 грн.

05.10.2021р. ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на виконання вищевказаного рішення сплатив ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 89 737,00 грн, а решта виплачується щомісячно по 4 723,00 грн, вказане також не заперечується відповідачем у відзиві.

Разом з тим, позивач наводить у своєму позові розрахунки по 05.10.2021 року включно та просить стягнути суми саме в рамках вказаного періоду.

Рішенням Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області від 29.07.2021 року встановлено те, що ОСОБА_1 має право на одержання відшкодування у вигляді щомісячних виплат у розмірі 2 361,50 грн, починаючи з наступного місяця від дати смерті годувальника, тобто з 13.02.2020р., і до досягнення ним вісімнадцятирічного віку, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а ОСОБА_3 має право на одержання відшкодування у вигляді щомісячних виплат у розмірі 2 361,50 грн, починаючи з дати смерті годувальника, тобто з 13.01.2020р., і до досягнення нею вісімнадцятирічного віку, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Тобто, вказаним рішенням суду встановлено те, що у ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» виник обов`язок щодо виплати страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника з 13.02.2020 року.

Тому колегія суддів враховуючи вищевказане вважає за необхідне здійснити розрахунки пені, 3% річних та інфляційні витрати за періоди з 01.05.2020 року (початок протермінування здійснення виплати страхового відшкодування) по 09.08.2020 року на суму боргу 61 399,00 грн, яка складається з: 56 676,00 грн (страхове відшкодування моральної шкоди) + 4 723,00 грн (щомісячний платіж згідно рішення Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області від 29.07.2021р. про виплату страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника на неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ), оскільки 10.08.2020 року ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» було здійснено часткову виплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 34 005,60 грн; за період з 10.08.2020 року по 18.11.2020 року на суму боргу 27 393,40 грн, яка складається з: 22 670,40 грн (остаток страхового відшкодування моральної шкоди) + 4 723,00 грн (щомісячний платіж згідно рішення Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області від 29.07.2021р. про виплату страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника на неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ), оскільки 19.11.2020 року ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» було здійснено доплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 22 670,40 грн та за період з 19.11.2020 року по 05.10.2021 року (останній день в межах позовних вимог) на суму боргу 4 723,00 грн (щомісячний платіж згідно рішення Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області від 29.07.2021р. про виплату страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника на неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ).

Крім того, колегією суддів враховується також те, що 05.10.2021р. ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на виконання вищевказаного рішення сплатило ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 89 737,00 грн, а решту виплачує щомісячно по 4 723,00 грн, що не заперечується позивачем.

Розрахунки пені:

Cтавка пені: Подвійна облікова ставка НБУ.

Розраховується за формулою: [Пеня] = [Сума боргу] ? [Розрахункова ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]

Де:

[Сума боргу] - сума простроченого боргу;

[Розрахункова ставка (%)] - розрахункова ставка пені в процентах річних;

[Кількість днів] - кількість днів прострочення зобов`язання

[Кількість днів у році] - кількість днів у календарному році.

Період розрахунку: з 01.05.2020 року по 11.06.2020 року - 42 дні.

[Розрахункова ставка] = 8,000% (облікова ставка НБУ з 24.04.2020р. згідно рішення НБУ від 23.04.2020р. № 289-рш) ? 2 = 16,000%.

[Пеня] = 61 399,00 грн (сума боргу) ? 16,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 42 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 1 127,33 грн.

Період розрахунку: з 12.06.2020 року по 09.08.2020 року - 59 днів.

[Розрахункова ставка] = 6,000% (облікова ставка НБУ з 12.06.2020р. згідно рішення НБУ від 11.06.2020 р. № 397-рш) ? 2 = 12,000%.

[Пеня] = 61 399,00 грн (сума боргу) ? 12,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 59 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 1 187,72 грн.

Пеня разом за період з 01.05.2020 року по 09.08.2020 року загальним підсумком складає 2 315,05 грн.

Період розрахунку: з 10.08.2020 року по 18.11.2020 року - 101 день.

[Розрахункова ставка] = 6,000% (облікова ставка НБУ з 12.06.2020р. згідно рішення НБУ від 11.06.2020 р. № 397-рш) ? 2 = 12,000%.

[Пеня] = 27 393,40 грн (сума боргу) ? 12,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 101 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 907,13 грн.

Пеня за період з 10.08.2020 року по 18.11.2020 року складає 907,13 грн.

Період розрахунку: з 19.11.2020 року по 31.12.2020 року - 43 дні.

[Розрахункова ставка] = 6,000% (облікова ставка НБУ з 12.06.2020р. згідно рішення НБУ від 11.06.2020 р. № 397-рш) ? 2 = 12,000%.

[Пеня] = 4 723,00 грн (сума боргу) ? 12,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 43 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 66,59 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2021 року по 04.03.2021 року - 63 дні.

[Розрахункова ставка] = 6,000% (облікова ставка НБУ з 12.06.2020р. згідно рішення НБУ від 11.06.2020 р. № 397-рш) ? 2 = 12,000%.

[Пеня] = 4 723,00 грн (сума боргу) ? 12,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 63 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 97,82 грн.

Період розрахунку: з 05.03.2021 року по 15.04.2021 року - 42 дні.

[Розрахункова ставка] = 6,500% (облікова ставка НБУ з 05.03.2021р. згідно рішення НБУ від 04.03.2021 р. № 84-рш) ? 2 = 13,000%.

[Пеня] = 4 723,00 грн (сума боргу) ? 13,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 42 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 70,65 грн.

Період розрахунку: з 16.04.2021 року по 22.07.2021 року - 98 дні.

[Розрахункова ставка] = 7,500% (облікова ставка НБУ з 16.04.2021р. згідно рішення НБУ від 15.04.2021 р. № 142-рш) ? 2 = 15,000%.

[Пеня] = 4 723,00 грн (сума боргу) ? 15,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 98 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 190,21 грн.

Період розрахунку: з 23.07.2021 року по 09.09.2021 року - 49 днів.

[Розрахункова ставка] = 8,000% (облікова ставка НБУ з 23.07.2021р. згідно рішення НБУ від 22.07.2021 р. № 342-рш) ? 2 = 16,000%.

[Пеня] = 4 723,00 грн (сума боргу) ? 16,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 49 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 101,45 грн.

Період розрахунку: з 10.09.2021 року по 05.10.2021 року - 26 днів.

[Розрахункова ставка] = 8,500% (облікова ставка НБУ з 10.09.2021р. згідно рішення НБУ від 09.09.2021 р. № 461-рш) ? 2 = 17,000%.

[Пеня] = 4 723,00 грн (сума боргу) ? 17,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 26 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 57,19 грн.

Пеня разом за період з 19.11.2020 року по 05.10.2021 року загальним підсумком складає 583,91 грн.

Пеня разом за період з 01.05.2020 року по 05.10.2021 року загальним підсумком складає 3 806,09 грн, яка підлягає стягненню.

Щодо пропуском строку позовної давності, про що було заявлено відповідачем у відзиві, колегія суддів зазначає наступне.

Перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушені право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом яких той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України, спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Спеціальний строк позовної давності тривалістю в один рік щодо вимоги про стягнення пені за період з 01.05.2020 року по 05.10.2021 року, станом на момент звернення позивача з позовом до суду 17.10.2022 року, сплив та про її застосування заявлено відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 4. ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що позивач фактично дізнався про порушене право у травні 2020 року, а з даним позовом звернувся до суду лише 17.10.2022 року.

Таким чином, з огляду на те, що відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за період з 01.05.2020 року по 05.10.2021 року у розмірі 3 806,09 грн, згідно наведено вище розрахунку задоволенню не підлягають, у зв`язку із пропуском строку позовної давності щодо таких вимог.

Розрахунки 3% річних згідно ст. 625 ЦК України:

Розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]

Де:

[Сума боргу] - сума простроченого боргу;

[Процентна ставка (%)] - проценти річних;

[Кількість днів] - кількість днів прострочення зобов`язання;

[Кількість днів у році] - кількість днів у календарному році.

Період розрахунку: з 01.05.2020 року по 09.08.2020 року - 101 день.

[Проценти] = 61 399,00 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 101 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 508,30 грн.

Період розрахунку: з 10.08.2020 року по 18.11.2020 року - 101 день.

[Проценти] = 27 393,40 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 101 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 226,78 грн.

Період розрахунку: з 19.11.2020 року по 31.12.2020 року - 43 дні.

[Проценти] = 4 723,00 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 43 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 16,65 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2021 року по 05.10.2021 року - 278 днів

[Проценти] = 4 723,00 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 278 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 107,92 грн.

3% річних згідно ст. 625 ЦК України за пеіод з 01.05.2020 року по 05.10.2021 року загальним підсумком складає 859,65 грн.

Розрахунки інфляційних витрат згідно ст. 625 ЦК України:

Розраховується за формулою:

[Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Де:

[Сума боргу] - сума простроченого боргу.

[Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Відповідні індекси розраховуються Державним комітетом статистики України щомісячно і публікуються, зокрема, у газеті "Урядовий кур`єр". Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19, 21 і 22 Закону України "Про інформацію" є офіційними.

У період з 01.05.2020 року по 09.08.2020 року індексація на суму 61 399,00 грн.

[Сукупний індекс інфляції] = 100,30% (Урядовий кур`єр від 11.06.2020 р. № 109) ? 100,20% (Урядовий кур`єр від 16.07.2020 р. № 134) ? 99,40% (Урядовий кур`єр від 12.08.2020 р. № 154) = 99,898% (за період Травень 2020 - Липень 2020).

[Інфляційні нарахування] = 61 399,00 грн (сума боргу) ? 99,898% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 61 399,00 грн (сума боргу) = -62,87 грн. Таким чином, інфляційні витрати за вказаний період складають 0,00 грн.

У період з 10.08.2020 року по 18.11.2020 року індексація на суму 27 393,40 грн.

[Сукупний індекс інфляції] = 99,80% (Урядовий кур`єр від 11.09.2020 р. № 176) ? 100,50% (Урядовий кур`єр від 13.10.2020 р. № 199) ? 101,00% (Урядовий кур`єр від 11.11.2020 р. № 219) ? 101,30% (Урядовий кур`єр від 11.12.2020 р. № 241) = 102,619% (за період Серпень 2020 - Листопад 2020)

[Інфляційні нарахування] = 27 393,40 грн (сума боргу) ? 102,619% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 27 393,40 грн (сума боргу) = 717,41 грн.

Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01-06/928/2012).

У період з 01.12.2020 року по 05.10.2021 року індексація на суму 4 723,00 грн.

[Сукупний індекс інфляції] = 100,90% (Урядовий кур`єр від 13.01.2021 р. № 7) ? 101,30% (Урядовий кур`єр від 11.02.2021 р. № 28) ? 101,00% (Урядовий кур`єр від 11.03.2021 р. № 47) ? 101,70% (Урядовий кур`єр від 13.04.2021 р. № 70) ? 100,70% (Урядовий кур`єр від 12.05.2021 р. № 88) ? 101,30% (Урядовий кур`єр від 11.06.2021 р. № 111) ? 100,20% (Урядовий кур`єр від 13.07.2021 р. № 133) ? 100,10% (Урядовий кур`єр від 11.08.2021 р. №154) ? 99,80% (Урядовий кур`єр від 11.09.2021 р. № 175) ? 101,20% (Урядовий кур`єр від 12.10.2021 р. № 197) = 108,491% (за період Грудень 2020 - Вересень 2021).

[Інфляційні нарахування] = 4 723,00 грн (сума боргу) ? 108,491% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 4 723,00 грн (сума боргу) = 401,04 грн.

Інфляційні витрати за період з 01.05.2020 року по 05.10.2021 року загальним підсумком складає 1 118,45 грн.

Таким чином, з урахуванням встановлених у справі обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 3% річних у розмірі 859,65 грн та інфляційні витрати у розмірі 1 118,45 грн.

З урахуванням встановлених у справі обставин та вищевикладених норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - Стефківського В.І. підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Звертаючись з апеляційною скаргою представник ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - Стефківський В.І. просив стягнути судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу у даній справі.

З матеріалів справи видно, що загальні витрати на правничу допомогу склали у сумі 16 500,00 грн, яка складається з 10 500,00 грн в суді першої інстанції та 5 000,00 грн в суді апеляційної інстанції (а.с. 25, 71).

Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Крім того, частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Позивачем та його представником в суді першої інстанції та апеляційної інстанції було подано докази понесених фактичних витрат на правничу допомогу до ухвалення рішень по суті (а.с. 20-25, 70 зворот-71).

На підтвердження витрат на правничу правову допомогу, представником ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - Стефківським В.І. до матеріалів справи долучено: детальний розрахунок робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги з детальним описом робіт та їх вартості від 16.06.2022р. (а.с. 25) та від 20.12.2022р. (а.с. 71); договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 0283-ц від 17.03.2021р. (а.с. 23) додаток № 1 від 16.03.2021р. до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 16.03.2021р. № 0282-ц (а.с. 21); ордер серія ВС № 1147066 від 21.06.2022 року (а.с. 5) та ордер серія ВС № 1176340 від 20.12.2022 року (а.с. 70 зворот) та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 033 від 31.10.2013 року, видане Стефківському В.І. (а.с. 24).

Згідно детального розрахунку робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 16.06.2022р. (а.с. 25) та від 20.12.2022р. (а.с. 71), адвокатське об`єднання "Автопоміч" в особі адвоката Стефківського В.І. надало ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 послуги з правової допомоги, а саме в суді першої інстанції: - правовий аналіз наявних доказів (документів) по справі - 1 год., вартістю 1 000,00 грн, - опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини між позивачем та відповідачем; формування правової позиції по веденню справи та вибір стратегії; аналіз судової практики - 2 год., вартістю 3 000,00 грн, - написання, підготовка, копіювання та надсилання позовної заяви з додатками в суд (в т.ч. сторонам) - 4 год., вартістю 6 000,00 грн, а всього: 10 500,00 грн (а.с. 25) та в суді апеляційної інстанції: - правовий аналіз рішення суду - 1 год., вартістю 1 500,00 грн, - написання, підготовка, копіювання та надсилання відзиву на апеляційну скаргу з додатками в суд - 3 год., вартістю 4 500,00 грн, а всього: 6 000,00 грн (а.с. 71).

Таким чином, загальна вартість виконаних адвокатом робіт в суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції складає 16 500,00 грн (10 500,00 грн + 6 000,00 грн) згідно вказаних вище розрахунків.

При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, колегія частково приймає до уваги обсяг робіт, проведений адвокатом Стефківським В.І. у даній справі, що підтверджуються матеріалами справи.

Колегія суддів, критично ставиться загальної вартості послуг у розрахунку від 16.06.2022 року (а.с. 25), а саме: в розрахунку зазначено загальну суму 10 500,00 грн, проте, сумуючи колонку "Вартість" сукупний розмір складає 10 000,00 грн, а не 10 500,00 грн, як зазначено в розрахунку.

Також, колегія суддів, критично ставиться до послуги зазначеної у розрахунку від 20.12.2022 року (а.с. 71), а саме: написання, підготовка, копіювання та надсилання відзиву на апеляційну скаргу з додатками в суд - 3 год., вартістю 4 500,00 грн, оскільки в матеріалах справи відсутній відзив на апеляційну скаргу складений представником ОСОБА_1 - адвокатом Стефківським В.І., а тому в цій частині витрати стягненню не підлягають.

А тому, сумарним підсумком витрати, які беруться апеляційним судом до уваги складають згідно розрахунку від 16.06.2022 року (а.с. 25) у сумі 10 000,00 грн та від 20.12.2022 року (а.с. 71) у сумі 1 500 грн, а разом: 11 500,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджено надання адвокатом Стефківським В.І. послуг ОСОБА_1 з професійної правничої допомоги на загальну суму 11 500,00 грн.

Від відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» заперечень щодо стягнення судових витрат, або клопотань про зменшення таких витрат до суду апеляційної інстанції не надходило.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, колегія дійшла висновку, що понесені ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у доведеному розмірі 11 500,00 грн відповідають вищевказаним критеріям розумності, співмірності, однак, підлягають стягненню з урахуванням пропорційності до задоволених вимог, а саме у розмірі 443,90 грн (3,86% від позовних вимог).

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 488,60 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Стефківського Володимира Івановича - задовольнити частково.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2022 року - скасувати з ухваленням нового рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за пеіод з 01.05.2020 року по 05.10.2021 року у розмірі 859,65 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 інфляційні витрати згідно ст. 625 ЦК України за пеіод з 01.05.2020 року по 05.10.2021 року у розмірі 1 118,45 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у сумі 443,90 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на держави судовий збір у сумі 1 488,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова