ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/982/23 Справа № 175/948/22 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж.М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкова М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2022 року,

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2022 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, матеріальну допомогу відповідач не надає, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей на її користь у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06 травня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06 травня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06 травня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06 травня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 у дохід держави 992 грн. 40 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2022 року просить змінити рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2022 року, ухвалене за результатами розгляду цивільної справи № 175/948/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , щодо повного задоволення позовної заяви в частині стягнення розміру аліментів, збільшивши їх розмір з 2000,00 грн. до 3000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В решті рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2022 року у справі № 175/948/22 залишити без змін.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2022 року від інших учасників справи не надходило.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, ч.5 ст.272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні.

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2022 року.

Згідно довідки № 91 від 29 квітня 2022 року позивачка працює у Дніпровському державному медичному університеті на посаді асистента кафедри акушерства та гінекології, та перебувала у соціальній відпустці по догляду за дитиною, крім того позивачка звільнена з посади лікаря ТОВ «Клініка Довіра» та є разом з дітьми внутрішньо переміщеною особою.

Відповідач ОСОБА_2 добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей, однак зазначених коштів не вистачає на утримання дітей, є працездатною особою, тимчасово офіційно не працює, сторони не можуть дійти згоди щодо розміру аліментів на утримання дітей.

Відповідно до довідки № 4730 виданої Департаментом адміністративних послуг Дніпровської міської ради ОСОБА_2 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 та проживає разом з батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_8 (батько відповідача) є інвалідом І групи установленої безстроково.

Мати відповідача, згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 27 січня 2003 року, перебуває на пенсії по вислузі років з 27 січня 2003 року.

Відповідно до довідки № 365 Дніпровського міського центра зайнятості від 24 червня 2022 року ОСОБА_2 з 08 вересня 2021 року по 20 травня 2022 року був зареєстрований, як безробітний.

Згідно наданих квитанцій ОСОБА_2 в квітні 2022 року добровільно переказав ОСОБА_1 аліменти на тримання дітей у розмірі 2000 грн. та у травні 2022 року у розмірі 4000 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у проваджені № 6-1296цс15 та у Постанові Верховного Суду (колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду) від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717св18.

Колегія суддів звертає увагу, що завданням цивільного судочинства у контексті статті 2 Цивільного процесуального кодексу України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, що відповідач працездатний, не інвалід, не приватний підприємець, проживає разом з батьком-інвалідом та матір`ю пенсіонеркою, враховуючи матеріальний стан сторін, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, стягнувши аліменти з відповідача на утримання малолітніх дітей у розмірі 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 повноліття, починаючи стягнення з 06 травня 2022 року.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції незаконно задовольнив позовні вимоги частково та не в повній мірі встановив дійсні обставини справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані позивачем до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив частково позовні вимоги, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2022 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова