ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

01 березня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 733/135/22
Головуючий у першій інстанції Вовченко А. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/353/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: військова частина НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ніжинське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2022 року (рішення проголошено о 10:17; повний текст рішення складено 15 листопада 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по лікарняним та середнього заробітку,-

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 (далі по тексту - в/ч НОМЕР_2 ) та військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту - в/ч НОМЕР_1 ), в якому просила стягнути з в/ч НОМЕР_1 на її користь заборгованість по лікарняним у зв`язку з вагітністю та пологам в сумі 29622,60 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 17.03.2020 перебуває в трудових відносинах з в/ч НОМЕР_2 , працює вихователем в ДНЗ. У липні 2021 року пішла у відпустку по догляду за дитиною віком до трьох років, подавши в/ч НОМЕР_2 листи непрацездатності серії АКА №852621 від 01.03.2021 та серії АКА №852930 від 18.05.2021.

Розпорядженням командувача сил логістики з листопада 2020 року в/ч НОМЕР_2 передали на фінансове забезпечення до в/ч НОМЕР_1 , до бухгалтерії якої передано її лікарняні листки. Бухгалтерією в/ч НОМЕР_1 розраховано суму до виплати за двома лікарняними, яка становить 29 622,60 грн. Проте позивачці зазначені кошти не виплачені.

Посилаючись на те, що кошти за листками непрацездатності входять до структури заробітної плати, просила стягнути їх з в/ч НОМЕР_1 , а також середній заробіток за час затримки розрахунку.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нараховані та невиплачені кошти по вагітності та пологах, згідно листів непрацездатності серія АКА №852621 від 01.03.2021 та серія АКА №852930 від 18.05.2021 в розмірі 29 622 грн 60 коп.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким зобов`язати Ніжинське відділення управління виконавчої дирекції ФСС України в Чернігівській області здійснити належні страхові виплати ОСОБА_2 через розрахунковий рахунок в/ч НОМЕР_1 .

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач неодноразово звертався до Ніжинського відділення управління виконавчої служби дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області щодо фінансування спірних виплат, проте отримав відмову, яка вмотивована тим, що до в/ч НОМЕР_2 були внесені зміни організаційно-штатної структури, що потягло за собою закриття рахунку у Державній казначейській України, але з 01 листопада 2020 року сплатою всіх фінансових зобов`язань, в тому числі податків до цільових фондів за місцем реєстрації в/ч НОМЕР_2 , здійснюється в/ч НОМЕР_1 . Однак, відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вказана підстава для відмови у переліку відсутня.

Зазначає, що джерелом фінансування допомоги по вагітності та пологам працюючим жінкам є Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а роботодавець при цьому фактично виступає посередником між Фондом та застрахованою особою, на якого законом покладається обов`язок своєчасно та в повному обсязі виплатити таку допомогу працівнику при настанні страхового ризику.

Указує, що в/ч НОМЕР_1 зверталась до Управління виконавчої дирекції фонду у Житомирській області для вирішення даної ситуації, однак останнім повідомлено, що в/ч НОМЕР_2 не зареєстрована як страхувальник в Житомирській області, а надання матеріального забезпечення здійснюється за місцем реєстрації страхувальника.

Наголошує, що у в/ч НОМЕР_2 з 26.02.2021 проведені організаційно-штатні заходи з перепідпорядкування в/ч НОМЕР_2 до в/ч НОМЕР_1 з передачею її на повне фінансування, матеріальне та технічне забезпечення, в/ч НОМЕР_2 з 26.02.2021 перейшла на новий штат, в якому не передбачена фінансово-економічна служба та всі служби забезпечення.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з в/ч НОМЕР_1 заборгованості по лікарняним листкам у зв`язку із вагітністю та пологами, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка надала всі необхідні документи для нарахування та виплати їй допомоги, однак відповідач не виконав приписи чинного законодавства для виплати позивачці допомоги по вагітності та пологах, чим порушив її права. Суд вважав, що вимоги позову про стягнення лікарняних підлягають задоволенню саме із в/ч НОМЕР_1 , як розпорядника коштів, так як в/ч НОМЕР_2 виключена з мережі розпорядників коштів третього рівня в органах ДКС України з 24.11.2020.

Однак з такими висновками районного суду не може погодитись апеляційний суд через їх невідповідність обставинам справи та невірне застосування судом норм матеріального права.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 з 17.03.2020 працює вихователем ДНЗ «Антошка» на 0,6 ставки, по 10 тарифному розряду з посадовим окладом 2525,13 грн, що підтверджується витягом з наказу в/ч НОМЕР_2 № 60 від 16.03.2020 (а.с. 8).

Наказом командира в/ч НОМЕР_2 №148 від 22.07.2021 року ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років з 26.07.2021 по 06.05.2024 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 (а.с. 5).

Із копії листка непрацездатності серії АКА №852621, виданого 01.03.2021 Комунальним некомерційним підприємством «Прилуцька центральна районна лікарня», вбачається, що 05.03.2021 він заповнений кадровою службою в/ч НОМЕР_2 , визначений до виплати розрахунок розміру допомоги по вагітності та пологам за період з 01.03.2021 по 04.07.2021 в сумі 26 660,34 грн завірений печаткою в/ч НОМЕР_1 (а.с. 10).

Із копії листка непрацездатності серії АКА №852930, виданого 18.05.2021 Комунальним некомерційним підприємством «Прилуцька центральна районна лікарня», вбачається, що 21.05.2021 він заповнений кадровою службою в/ч НОМЕР_2 , визначений до виплати розрахунок розміру допомоги по вагітності та пологам за період з 05.07.2021 по 18.07.2021 в сумі 2 962,26 грн завірений печаткою в/ч НОМЕР_1 (а.с. 11).

Як слідує з пояснень командира військової частини НОМЕР_1 , згідно спільної Директиви Міністра Оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.09.2020 № Д-321/7/ДСК «Про проведення додаткових організаційних заходів у ЗСУ в 2020 році» та Директиви Командувача Сил логістики Збройних Сил України від 30.12.2020 № Д-321/10/ДСК «Про проведення додаткових організаційних заходів у військових частинах Сил логістики Збройних Сил України в 2020 році» у в/ч НОМЕР_2 з 26.02.2021 проведені організаційно-штатні заходи з перепідпорядкування в/ч НОМЕР_2 до в/ч НОМЕР_1 з передачею її на повне фінансування, матеріальне та технічне забезпечення. Військова частини НОМЕР_2 з 26.02.2021 перейшла на новий штат, в якому не передбачено фінансово-економічної служби та всіх служб забезпечення (а.с. 51-54, 57-60).

З Акту прийому військової частини НОМЕР_2 в підпорядкування військовій частині НОМЕР_1 від 01.03.2021, складеного комісією в/ч НОМЕР_1 , вбачається, що здійснено прийом в/ч НОМЕР_3 у підпорядкування в/ч НОМЕР_4 , в ході прийому, зокрема, встановлено, що з 01.11.2020 військова частина НОМЕР_2 зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 . Військова частина НОМЕР_2 виключена з мережі розпорядників коштів третього рівня в органах ДКС України з 24.11.2020 (а.с. 45-46, 55-56).

03.06.2021 в/ч НОМЕР_1 звернулася до Виконавчої дирекції ФСС України з листом у сприянні у вирішенні питання щодо виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності працівникам в/ч НОМЕР_3 із посиланням на те, що до в/ч НОМЕР_1 з 01.11.2020 переведено на фінансове забезпечення в/ч НОМЕР_2 , в результаті чого рахунки НОМЕР_2 в органах ДКУ закриті; сплата податків з грошового забезпечення військовослужбовців та заробітної плати працівників в/ч НОМЕР_2 проводиться в/ч НОМЕР_1 до цільових фондів за місцем реєстрації в/ч НОМЕР_2 . Зазначала, що за період з листопада 2020 року існує заборгованість з оплати листів непрацездатності; у відповідь на її звернення Управління виконавчої дирекції ФСС у Житомирській області повідомило, що в/ч НОМЕР_3 не зареєстрована як страхувальник у Житомирській області, а надання матеріального забезпечення здійснюється за місцем реєстрації страхувальника (а.с. 62).

15.06.2021 за №1379-03-4 виконавча дирекція ФСС України за результатами розгляду вказаного звернення повідомила, що за інформацією управління виконавчої дирекції Фонду в Чернігівській області, в/ч НОМЕР_2 перебуває в стані реорганізації і на сьогодні не має відкритих рахунків в органах ДКС України, та виключена з мережі розпорядників коштів. Фінансування матеріального забезпечення на рахунки в/ч НОМЕР_2 неможливе по причині переведення на повне фінансування забезпечення до в/ч НОМЕР_1 , яка як страхувальник зареєстрована у відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області. Триває робота по вирішенню питання щодо зняття в/ч НОМЕР_2 з обліку в органах Державної фіскальної служби України в Чернігівській області та реєстрації її як структурного підрозділу в/ч НОМЕР_1 . Вирішення питання фінансування заяв-розрахунків для надання матеріального забезпечення застрахованим особам в/ч НОМЕР_2 буде можливо після завершення реорганізації в/ч НОМЕР_2 у структурний підрозділ в/ч НОМЕР_5 (а.с. 63-64).

16.09.2021 командир в/ч НОМЕР_6 звернувся до Ніжинського відділення УВД ФССУ в Чернігівській області із листом про виключення в/ч НОМЕР_2 з реєстру страхувальників у Ніжинському УВД ФССУ в Чернігівській області для перереєстрації у Житомирській області (а.с. 22).

У відповідь на вказане звернення листом від 23.09.2021 за № 01-10/1595 Ніжинське відділення УВД ФССУ в Чернігівській області повідомило, що з огляду на відсутність відомостей щодо припинення в/ч НОМЕР_2 відсутні підстави для виключення (зняття з обліку) даного страхувальника з Бази даних Ніжинського відділення УВД ФССУ в Чернігівській області (а.с. 24).

Згідно відзиву на позовну заяву Ніжинського відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Чернігівській області, остання заява- розрахунок військової частини НОМЕР_2 до Ніжинського відділення подана 12.11.2020, яка профінансована в повному обсязі, внаслідок неузгоджених організаційних заходів між військовими частинами щодо їх підпорядкування вирішити питання оплати листків непрацездатності позивачки за рахунок коштів Фонду є неможливим. ОСОБА_1 має право на отримання допомоги по вагітності та пологах за рахунок коштів Фонду, але при дотриманні відповідачами дій узгоджених із діючим законодавством.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Так, економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці, визначає Закон України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці», відповідно до статті 1 якого заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу; розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 2 «Структура заробітної плати» зазначеного Закону надані такі визначення.

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно із ст. 255 КЗпП України види матеріального забезпечення та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням працівникам, а в деяких випадках і членам їх сімей, умови їх надання та розміри визначаються законами України з окремих видів загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншими нормативно-правовими актами, які містять норми щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV).

Положеннями Закону № 1105-XIV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачалось наступне.

Згідно ч. 1, 2 статті 25 допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами.

Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-3 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Відповідно до статті 4 Закону № 1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням.

До коштів Фонду застосовується казначейська форма обслуговування в порядку, передбаченому для обслуговування Державного бюджету України.

Згідно із статтею 9 Закону № 1105-XIV основними завданнями Фонду та його робочих органів є, зокрема:

1) реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування;

2) надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону;

6) здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності;

7) здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду.

Пунктом 1 частини 2 статті 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що роботодавець зобов`язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Згідно зі статтями 30, 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності).

Допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах застрахованим особам (у тому числі тим, які здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність та одночасно працюють на умовах трудового договору) надається за основним місцем роботи (діяльності) та за сумісництвом (наймом) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Застрахованим особам, стосовно яких страхувальником не виконано обов`язків щодо нарахування та виплати матеріального забезпечення за страховими випадками у зв`язку з відсутністю можливості встановлення місцезнаходження цього страхувальника, що підтверджується даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та актами перевірки центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, призначення та виплата матеріального забезпечення здійснюються робочим органом Фонду за місцем реєстрації їх місця проживання чи перебування у порядку, встановленому правлінням Фонду.

Рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Статтею 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», передбачено, що надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

Страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України.

Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Відповідно до пунктів 5-9 Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22 жовтня 2010 року № 26 для отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до робочого органу Фонду за місцем обліку в органі Фонду або за місцем обліку, зазначеним в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування (для зареєстрованих після 1 січня 2011), із заявою-розрахунком за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідченою печаткою підприємства.

Заява-розрахунок готується у двох примірниках, один з яких разом із наданими застрахованими особами документами, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення, зберігається у страхувальника, а другий подається до робочого органу Фонду.

При опрацюванні заяви-розрахунку робочі органи Фонду перевіряють правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку.

Після надходження суми коштів, зазначених у заяві-розрахунку, на рахунок страхувальника, останній зобов`язаний здійснити виплату відповідного матеріального забезпечення у строки, визначені у статті 52 Закону 1105-XIV.

Виходячи із вищезазначеного, для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до Фонду із заявою-розрахунком.

Робочі органи Фонду у заяві-розрахунку перевіряють правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Робочі органи Фонду протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку здійснюють фінансування страхувальників.

Після надходження суми коштів, зазначених у заяві-розрахунку, на рахунок страхувальника, страхувальник здійснює виплату.

Отже, у вказаному вище ланцюгу, проведення Фондом фінансування страхувальника виступає каталізатором виникнення даних відносин, без здійснення якого, не може бути завершена процедура виплати страхувальником застрахованій особі матеріального забезпечення.

Подібні висновки викладені у постановах Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 21.04.2020 №414/2423/16-а, від 08.11.2021 у справі №805/4901/16-а.

У справі, що переглядається ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом на захист свого порушеного права щодо отримання допомоги по вагітності та пологах, визначивши відповідачем військову частину НОМЕР_1 .

Установлено, що у трудових правовідносинах ОСОБА_1 перебуває з військовою частиною НОМЕР_2 .

Військова частина НОМЕР_2 та військова частина НОМЕР_1 є зареєстрованими у встановленому порядку окремими юридичними особами, що підтверджується довідками № 123/12 від 02.08.2012 та № 1102/12 від 21.12.2012 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ).

Робочими органами Фонду фінансування ні військової частини НОМЕР_2 , ні військової частини НОМЕР_1 щодо виплати допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_1 не здійснювалось.

Зважаючи на те, що випадків, за яких роботодавець зобов`язаний здійснювати передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" виплати матеріального забезпечення без участі Фонду законом не визначено, у жодного з відповідачів не виникло обов`язку по виплаті відповідних коштів у сумі 29 622,60 грн. позивачці.

Позивачка помилково вважала, що допомога по вагітності та пологах входить до структури заробітної плати та підлягає стягненню саме з військової частини НОМЕР_1 , до якої перейшла на фінансове забезпечення військова частина НОМЕР_2 роботодавець ОСОБА_1 , оскільки особливості проведення таких виплат врегульовані спеціальним Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". У разі настання одного зі страхових випадків, передбачених Закону 1105-XIV, зокрема вагітності та пологів, застрахованій особі надається допомога по вагітності та пологах у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами.

При цьому, суд зазначає, що учасником правовідносин щодо надання допомоги по вагітності та пологах є Фонд, оскільки саме він має прийняти рішення про фінансування страхувальника для виплати страхувальником застрахованій особі матеріального забезпечення.

Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб між учасниками правовідносин існував юридичний спір, а порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. Невід`ємним елементом правовідносин є їхній зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Тому судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Ураховуючи, що обраний позивачкою спосіб захисту прав на час звернення до суду не відповідає характеру спірних правовідносин, районний суд дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по лікарняним у зв`язку із вагітністю та пологами.

У зв`язку із викладеним, рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по лікарняним у зв`язку із вагітністю та пологами підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Через відмову суду у задоволенні вказаних вище позовних вимог скасуванню також підлягає рішення суду в частині стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 та держави судового збору.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Вимоги апеляційної скарги про зобов`язання Ніжинського відділення управління виконавчої дирекції ФСС України в Чернігівській області здійснити належні страхові виплати ОСОБА_2 через розрахунковий рахунок в/ч НОМЕР_1 , не можуть бути задоволені апеляційним судом оскільки такі вимоги не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по лікарняним у зв`язку із вагітністю та пологами та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 та держави судового збору скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по лікарняним у зв`язку із вагітністю та пологами відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскаржена в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко