РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

21 березня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/14232/22

Провадження № 22-ц/4815/434/23

Рівненський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого Майданіка В.В,

суддів: Ковальчук Н.М.,

Хилевича С.В.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючого від імені Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2022 року у справі за скаргою стягувача ОСОБА_2 , боржник: Міністерство оборони України, орган державної виконавчої служби: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на рішення органу державної виконавчої служби,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2022 року скаргу було задоволено. Суд ухвалив:

--- визнати неправомірною постанову від 12.09.2022 року про закінчення виконавчого провадження №68621440, винесену заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяною Ігорівною;

--- зобов`язати начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову від 12.09.2022 року про закінчення виконавчого провадження №68621440;

--- зобов`язати заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження з примусового виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26.03.2021 року на підставі виконавчого листа, виданого 17.09.2021 року Рівненським міським судом Рівненської області у справі №569/24284/18.

На вказане судове рішення ОСОБА_1 , діючим від імені Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, подана 15 лютого 2023 року апеляційна скарга, в якій ставиться питання про його скасування й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні скарги. При цьому скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, мотивуючи своє прохання тим, що повний її текст він не отримував, а про її існування стало відомо лише 15.02.2023 року, на підтвердження чого надав витяг з ЄДРСР 25.10.2022 року.

Апеляційна скарга не відповідала вимогам ст.356 ЦПК України, зокрема не було сплачено судовий збір в розмірі 2 684,00 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

З огляду на вказане ухвалою суду апеляційної інстанції від 01.03.2023 року було відмовлено у задоволенні клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу було залишено без руху з надання строку для усунення недоліку, а саме для надання документу про сплату судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

08.03.2023 року до апеляційного суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліку з долученням документу про сплату судового збору в зазначеному розмірі.

Однак, напередодні, а саме 03.03.2023 року, до апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій він просить відмовити у відкритті апеляційного провадження через неповажність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Своє прохання він обґрунтував тим, що найпізніше 19.01.2023 року скаржник знав про винесення оскаржуваної ухвали від 07.12.2022 року, адже 19.01.2023 року він ( ОСОБА_2 ) надіслав скаржнику на електронну пошту заяву з проханням виконати вимоги ухвали суду першої інстанції від 07.12.2022 року у справі № 569/14232/22, яка набрала законної сили 23.12.2022 року. Повторну аналогічну заяву він надіслав скаржнику 10.02.2023 року. І 02.03.2023 року він виявив у своїй поштовій скринці лист звичайною поштою, в якому була відповідь скаржника від 15.02.2023 року на його зазначені заяви від 19.01.2023 року та від 10.02.2023 року із зазначенням про подання апеляційної скарги. Також ОСОБА_2 зазначив, що скаржник є стороною та зацікавлений в ознайомленні з судовим рішенням, а ЄДРСР є загальнодоступним. А тому, вважає, що скаржник без поважної пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали від 07.12.2022 року.

З огляду на вказане ухвалою апеляційного суду від 09.03.2023 року зазначену скаргу було залишено без руху, оскільки підстави, вказані заявником на обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, було визнано неповажними. Скаржнику було надано строк в 10 днів для подання заяви з зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали.

Приймаючи вказану ухвалу від 09.03.2023 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що не можуть бути прийняті до уваги самі по собі посилання скаржника на те, що повний текст оскаржуваної ухвали він не отримував, а про її існування стало відомо лише 15.02.2023 року, на підтвердження чого надано витяг з ЄДРСР 25.10.2022 року. Адже вказаний витяг судового рішення (оскаржуваної ухвали), який містить лише його вступну частину, не підтверджує та/або не спростовує жодних фактів. З іншого боку, скаржник жодним чином не мотивував пропущення строку на апеляційне оскарження, виходячи з того, що про існування ухвали від 07.12.2022 року він дізнався, найпізніше, ще 20.01.2023 року. Як учасник справи він мав усі можливості для отримання, наприклад, в суді копії оскаржуваної ухвали.

У своїй заяві від 17.03.2023 року про усунення недоліків ОСОБА_1 , діючий від імені Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали та поновити вказаний строк. При цьому зазначив наступне:

--- матеріали справи не містять доказів отримання скаржником чи хоча б направлення судом вказаного судового рішення засобами поштового зв`язку, через електронний суд чи навіть на електронну пошту Мін`юсту;

--- штат відділу правового забезпечення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у 2022 році складав 8 осіб, в кінці року 7 осіб; у провадженні відділу перебуває близько 1200 справ, а тому не вбачається можливим їх від слідкування в ЄДРСР;

--- Рівненський апеляційний суд при винесенні ухвали від 09.03.2023 року не врахував висновок Верховного Суджу від 23.12.2023 року у справі № 922/3804/20, відповідно до якого не передбачається повторне залишення без руху апеляційної скарги;

--- воєнний стан є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Розглянувши вказану заяву, суд апеляційної інстанції приходить до такого висновку.

За положеннями ст.354 ЦПК України в чинній редакції: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів, а на ухвалу суду протягом 15 днів з дня його (її) проголошення (абз.1 ч.1); якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (абз.2 ч.1); учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч.2); строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу (ч.3).

За положеннями ст.357 ЦПК України:

--- апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина 3);

--- якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу (частина 4).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

У параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на порушення, які допускали українські суди внаслідок необґрунтованості причин втручання у принцип res judicata. Як зазначено вище, окрему увагу ним було приділено випадкам, коли судді поновлювали строк без надання будь-яких додаткових пояснень про "поважні причини".

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд апеляційної інстанції визнає неповажними наведені у заяві від 17.03.2023 року підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Так, не можуть бути прийняті до уваги посилання на запровадження на всій території України воєнного стану без підтвердження належними доказами факту того, що це унеможливило для сторони скаржника подати апеляційну скаргу у визначений строк.

У справі встановлено, що найпізніше 20.01.2023 року скаржник знав про винесення оскаржуваної ухвали від 07.12.2022 року, адже 19.01.2023 року ОСОБА_2 надіслав скаржнику на електронну пошту заяву з проханням виконати вимоги ухвали суду першої інстанції від 07.12.2022 року у справі № 569/14232/22. Повторну аналогічну заяву він надіслав скаржнику 10.02.2023 року. З роздруківки її надсилання на електронну пошту скаржника, яка долучена до заяви ОСОБА_2 від 03.03.2023 року, вбачається, що скаржник отримав її 19.01.2023 року. Більш того, у своїй відповіді від 15.02.2023 року на його зазначені заяви від 19.01.2023 року та від 10.02.2023 року скаржник визнав факт отримання ним заяв ОСОБА_2 від 19.01.2023 року та від 10.02.2023 року та зазначив про подання апеляційної скарги. При цьому скаржник зазначив, що заяву ОСОБА_2 від 19.01.2023 року було зареєстровано 20.01.2023 року за вх. № М-1548.

Посилання скаржника на відсутність доказів отримання скаржником чи хоча б направлення судом вказаного судового рішення засобами поштового зв`язку, через електронний суд чи навіть на електронну пошту Мін`юсту також не можуть братися до уваги, оскільки при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід враховувати те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Про це вказується і в відповідних рішеннях ЄСПЛ. Адже сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, через недбайливі дії суду чи інших учасників справи буде позбавлена права на виконання вказаного судового рішення після набрання ним законної сили.

Також підлягають відхиленню й посилання скаржника на неможливість завчасного подання скарги з огляду на укомплектованість штату 8 працівниками, адже це спростовується самим фактом надання ОСОБА_2 письмової відповіді від 15.02.2023 року на його письмові звернення від 19.01.2022 року та від 10.02.2023 року, а також подання скарги 15.02.2023 року після, як вказується у ній, дізнання 15.02.2023 року про існування оскаржуваної ухвали.

Що ж до посилань скаржника на неможливість повторного залишення без руху апеляційної скарги, то вказане є некоректним у даному випадку, адже, залишаючи перший раз 01.03.2023 року скаргу без руху, апеляційний суд не знав та не міг знати про обставини, які були зазначені ОСОБА_2 у своїй заяві від 03.03.2023 року.

З урахуванням наведеного, у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою слід відмовити.

Керуючись ст.ст.354, 357, 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючого від імені Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2022 року у справі за скаргою стягувача ОСОБА_2 , боржник: Міністерство оборони України, орган державної виконавчої служби: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на рішення органу державної виконавчої служби.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Майданік В. В.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.