ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А.І.

Суддів:Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

розглянувши в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Калуцького Дениса Євгеновича

на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 року, ухвалене суддею Шарко О.П., повний текст рішення складено 14 грудня 2021 року

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів за правочинами, -

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути безпідставно набуті кошти у розмірі 32 850 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 09.02.2015 року ОСОБА_2 подано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», внаслідок чого йому було відкрито рахунок за № НОМЕР_1 , як ФОП, до якого була випущена пластикова банківська карта "Ключ до рахунку за № НОМЕР_2 . у подальшому 21.02.2017 року між ФОП ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки РОБ304, предметом якого було отримання кредитних коштів «Кредит КУБ», скріплений електронним підписом останнього, що свідчить про згоду на умови отримання та повернення кредитних коштів, а також ознайомлення з правилами та обов`язками сторін, відповідальності за порушення умов договору. 10.03.2017 року на поточний рахунок ФОП ОСОБА_2 № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк» було зараховано 95 000 грн. кредитних коштів згідно укладеного договору, після чого ОСОБА_2 почав користуватися наданими кредитними коштами, як вбачається з виписки по особистому рахунку. Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 13.05.2017 року до відділення АТ КБ «ПриватБанк» звернулася рідна сестра ОСОБА_2 та надала копію свідоцтва про смерть останнього, яка була долучена до бази за комплексами банку. Беручи до уваги той факт, що клієнт банку ОСОБА_2 помер, було проведено перевірку його рахунків та встановлено, що внаслідок користування кредитними коштами за життя борг ОСОБА_2 складав близько 89 000 грн. Крім цього, також було встановлено, що після смерті власника рахунку було знято залишок кредитних коштів у розмірі 32 850 грн. за допомогою банківської карти № НОМЕР_2 , якою має право користуватися лише власник, а саме ОСОБА_2 . Виходячи з наданої інформації та беручи до уваги факт смерті власника рахунку та безпідставне користування банківської карти № НОМЕР_2 та кредитними коштами банку з боку третьої особи, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з заявою про кримінальне правопорушення до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області. Під час проведення досудового розслідування, яке було внесено до ЄРДР за №0002329, було встановлено факти, що грошові кошти у розмірі 32 850 грн. з рахунку померлого зняв ОСОБА_1 шляхом зняття готівки у період з 25.04.2017 року по 10.05.2017 року, ОСОБА_1 не заперечував та, більш того, визнав факт користування банківською картою № НОМЕР_2 та зняття грошових коштів на загальну суму 32 850 грн. Усі вище вказані обставини викладено у постанові СВ Немишлівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області від 13.04.2020 року про закриття кримінального провадження, якою чітко встановлено факти незаконного заволодіння грошовими коштами АТ КБ «ПриватБанк» з карткового рахунку відкритого на ім`я ФОП ОСОБА_2 безпосередньо відповідачем. За адресою проживання відповідача було скеровано лист з вимогою повернути безпідставно отримані кошти. Однак, до цього часу відповідач уникає як спілкування, так і повернення коштів у розмірі 32 850 грн., що, у свою чергу, призвело до звернення АТ КБ «ПриватБанк» за захистом свого порушеного права.

02 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до АТ КБ «Приват Банк» про стягнення коштів за правочинами, в якому просив суд стягнути з АТ КБ «Приват Банк» на свою користь кошти у розмірі 1880,52 доларів США, 189,79 грн. та 0,7 російських рублів (а.с. 78-81).

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що у різні часи він відкривав банківські рахунки у ПАТ КБ «Приватбанк», зокрема, було відкрито доларовий рахунок, рахунок у гривні та рахунок у російських рублях. Приблизно до жовтня 2019 року у нього не виникало проблем. Однак, у жовтні було заблоковано усі банківські картки. На день блокування він зробив скріншот у додатку «Приват24», де було вказано, що обслуговування припинено на підставі п.1.1.3.2.6 Умов і Правил надання банківських послуг (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції, а також застосувати інші застережні заходи за наявності підстав, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»; Законом України «Про банки і банківську діяльність»; Законом України «Про санкції»; нормативним актом Національного банку України, що регулює здійснення банками фінансового моніторингу; внутрішніми документами банку з питань здійснення фінансового моніторингу або іншими нормами чинного законодавства України та міжнародних договорів України. Банк не встановлює ділові відносини (не проводить валютно-обмінні фінансові операції, фінансові операції з банківськими металами, з готівковими коштами) з юридичними чи фізичними особами, яких включено до Переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції. У разі зупинення видаткових фінансових операцій прибуткові фінансові операції не зупиняються. Для встановлення правомірності переказу еквайр за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев`яносто календарних днів. Він неодноразово звертався до оператора банку, про те до теперішнього часу кошти на рахунках заблоковано. Так, на доларовому рахунку залишилися кошти у розмірі 1821, 07 доларів США, на гривневому рахунку кошти у розмірі 189,79 грн., а на рубльовому рахунку 0,30 руб.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 червня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів за правочинами прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом (а.с. 138-139).

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів за правочинами відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що АТ КБ «ПриватБанк», всупереч покладеному на нього ч.1 ст. 81 ЦПК обов`язку, не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, у зв`язку з чим первісний позов задоволенню не підлягає. В частині зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що службою безпеки банку проведено службову перевірку за фактом зняття кредитних коштів з картки померлого клієнта. Було встановлено, що на момент смерті ФОП ОСОБА_2 позитивний залишок становив 33 654,71 грн., але відбулося зняття залишку кредитних коштів з картки померлого клієнта на загальну суму 32 850,00 грн., а саме після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, вищезазначене свідчить про законність обмежень з боку банку щодо подальшого користування ОСОБА_1 картковими рахунками.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Калуцький Д.Є., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог - скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач за зустрічним позовом не заперечував факту наявності договору між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 та наявності коштів на рахунка у розмірі, визначеному у зустрічних позовних вимогах, а зазначені судом першої інстанції підстави для відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог є непереконливими.

У відзиві (письмових поясненнях) на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просить її залишити без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25 січня 2022 року справу витребувано з суду першої інстанції (а.с. 191).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі (а.с. 194).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 лютого 2022року призначено справу до розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.198).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 05.08.2022 року дана справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (а.с. 211).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 2.08.2022 року справа призначена до розгляду на 01 березня 2023 року, без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с. 113).

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 09.02.2015 року ОСОБА_2 подано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», внаслідок чого йому було відкрито рахунок за № НОМЕР_1 як ФОП, до якого була випущена пластикова банківська карта "Ключ до рахунку за № НОМЕР_2 (а.с. 109-110).

У подальшому, 21.02.2017 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» складено договір поруки РОБ304, предметом якого було отримання кредитних коштів «Кредит КУБ» ФОП ОСОБА_2 , скріплений електронним підписом останнього, що свідчить про згоду на умови отримання та повернення кредитних коштів, а також ознайомлення з правилами та обов`язками сторін, відповідальності за порушення умов договору. 10.03.2017 року на поточний рахунок ФОП ОСОБА_2 № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк» було зараховано 95 000 грн. кредитних коштів згідно укладеного договору, після чого ОСОБА_2 почав користуватися наданими кредитними коштами, як вбачається з виписки по особистому рахунку (а.с. 17-29).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 ).

Беручи до уваги той факт, що клієнт Банку ОСОБА_2 помер, було проведено перевірку його рахунків та встановлено, що внаслідок користування кредитними коштами за життя борг ОСОБА_2 перед банком складав близько 89 000грн. Крім цього, також було встановлено, що після смерті власника рахунку було знято залишок кредитних коштів у розмірі 32 850 грн. за допомогою банківської карти № НОМЕР_2 , якою має право користуватися лише власник, а саме ОСОБА_2 (а.с. 30).

З даним фактом СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області внесено відомості до ЄРДР за №0002329 за ознаками кримінального правопорушення, яке підпадає під ознаки ч.1 ст. 185 КК України (а.с. 6).

Постановою старшого слідчого СВ Немишлянського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області Корсунської І.В. було закрито кримінальне провадження зі встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України ( а.с. 7-10).

З вказаної постанови судом першої інстанції встановлено, що під час проведення досудового розслідування проведені необхідні слідчі дії, в ході яких не було здобуто об`єктивних фактичних даних щодо вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Окрім того, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2020 року (справа 643/6148/20) стягнуто з ОСОБА_4 , яка є спадкоємцем ОСОБА_2 , на користь Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 88 971,76 грн., яка утоворилася за довгором б/н від 21.02.2017 року, укладеним з ОСОБА_2 , стягнуто з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» судові витрати в розмірі 2 102 грн.(а.с. 88-90).

За правилами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що АТ КБ «ПриватБанк», всупереч покладеному на нього ч.1 ст. 81 ЦПК обов`язку, не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, у зв`язку з чим первісний позов задоволенню не підлягає.

В частині зустрічних позовних суд першої інстанції також визнав їх необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено і це не заперечується сторонами у справі, що дійсно 26 червня 2012 року між ОСОБА_1 та АТ «КБ «ПриватБанк» укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання позивачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил про надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с 109-110).

При укладені зазначеного договору ОСОБА_1 погодився з тим, що ознайомлений і згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк» www.privatbank.ua. Позивач зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Банку www.privatbank.ua

Відповідно до ч. 7 ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право витребувати інформацію, яка стосується ідентифікації клієнта (в тому числі керівників клієнта - юридичної особи, представника клієнта), вивчення клієнта, уточнення інформації про клієнта, здійснення поглибленої перевірки клієнта, в органів державної влади, державних реєстраторів, банків, інших юридичних осіб, а також здійснювати заходи щодо збору такої інформації з інших джерел.

Відповідно до п 12 Розділу VI Постанови правління НБУ від 05.11.2014 № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших вішалках, установлених договором. Зупинення або припинення права користувача використовувати електронний платіжний засіб не припиняє зобов`язань користувача й емітента, що виникли до часу зупинення або припинення зазначеного права.

Згідно п. 2.1.4.23. Правил для призупинення або попередження будь-яких незаконних або не узгоджених із Банком дій з Карткою Держатель доручає Банку в будь-який час і без укладення будь-яких додаткових угод призупинити або припинити дію Картки.

Клієнт надає свою згоду на те, що Банк може блокувати можливість користування Карткою при здійсненні ринкових операцій, а також на підставі внутрішніх процедур Банка та операційних правил міжнародних платіжних систем (п. 2.1.4,14. Правил).

Зокрема, ризиковими операціями можуть бути визначені також інші операції, здійснені клієнтами банку, що можуть свідчити про ризики легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, з огляду на методи та схеми проведення таких операцій, зміст (суть) діяльності клієнтів банку, що проводять вказані операції, та/або розроблені та розміщені на офіційному веб-сайті Державної служби фінансового моніторингу України типології (типологічні дослідження) легалізації відмивання доходів, одержаних злочинним шляхом

Службою безпеки банку проведено службову перевірку за фактом зняття кредитних коштів з картки померлого клієнта. Було встановлено, що на момент смерті ФОП ОСОБА_2 позитивний залишок становив 33 654,71 грн., але відбулося зняття залишку кредитних коштів з картки померлого клієнта на загальну суму 32 850,00 грн., а саме після 24.04.2017 pоку.

Таким чином, суд першої інстанції визнав, що вище зазначене свідчить про законність обмеження з боку банку щодо подальшого користування ОСОБА_1 картковими рахунками.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення первісних та зустрічних позовних вимог, оскільки відсутнє порушення прав позивачів.

Предметом апеляційного перегляду є рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 рокув частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів за правочинами. В іншій частині рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог, виходячи з наступного.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_5 , звертаючись до суду із зустрічними позовними вимогами до АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на ст. ст. 1066, 1074 ЦК України, вимоги Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», просив стягнути кошти за правочинами. Вважав, що банком безпідставно й незаконно обмежено фінансові операції по його банківським карткам, на момент звернення до суду можливість проведення таких операцій не відновлена, тому є підстави для стягнення коштів, що залишись на вказаних рахунках з врахуванням ст. 625 ЦК України.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

На підтвердження пред`явлених зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 надав скріншот з сторінки Приват24 про встановлення обмеження за картками (а.с. 85-87).

Вказані обставини не заперечуються АТ КБ «ПриватБанк».

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, службою безпеки АТ КБ «ПриватБанк» проведено службову перевірку за фактом зняття кредитних коштів з картки померлого клієнта ОСОБА_2 було встановлено, що на момент смерті ФОП ОСОБА_2 позитивний залишок становив 33 654,71 грн., але відбулося зняття залишку кредитних коштів з картки померлого клієнта, на загальну суму 32 850,00 грн., а саме після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Висновок складено 22.11.2019 року (а.с. 126-135).

Саме на підставі вказаного висновку служби безпеки банку АТ КБ «ПриватБанк» було прийнято рішення про обмеження за картками ОСОБА_1 .

При цьому, матеріалами справи достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами у справі, що після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 відбулось знаття коштів, а саме: 25.04.2017р. 4 000 грн., 07.05.2017р. - 8 000 грн., 07.05.2017р. 4 000 грн., 07.05.2017р. 8 000 грн., 08.05.2017р. 4 700 грн, 10.05.2017р. 4 150 грн, а всього 32 850 грн. (а.с. 124-125).

В ході розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002923 встановлено, що вказані кошти були зняті ОСОБА_1 і ним не заперечувалися вказані обставини (а.с. 6-10).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що АТ КБ «Приват Банк», встановивши згідно висновку проведеної службової перевірки неправомірність дій ОСОБА_1 та факт не повернення вказаних коштів банку, обмежив подальше користування ОСОБА_1 картковими рахунками з дотриманням положень п.12 Розд. VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБУ від 05.11.2014р. №705.

Доводи апеляційної скарги за змістом є тотожними з вимогами зустрічного позову, доводи якого були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, доводи та вимоги апеляційної скарги, в межах яких суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Калуцького Дениса Євгеновича залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 березня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов