Справа № 621/1076/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року Київський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді - Садовського К.С.,

за участю секретаря судового засідання - Калантай Є.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Литвиненка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу №621/1076/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Литвиненка В.В., звернувся до Зміївського районного суду Харківської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , відповідно до якої просить позбавити ОСОБА_2 її батьківських прав як матері неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; у судове засідання викликати свідків, які можуть повністю підтвердити обставини, наведені в позові: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 22.02.2012 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03.12.2004 (актовий запис 134) Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, з тих підстав, що сімейне диття з відповідачкою не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення спільного господарства.

Від даного шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1., яка залишилась проживати разом з батьком.

Вимоги про розірвання шлюбу відповідачка визнала, рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 06.04.2012 у справі №2014/1525/2012 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Позивач вказує, що фактично відповідачка проживала окремо від позивача та їх неповнолітньої дитини с початку 2012 року, на цей час їх донька проживає разом із своїм батьком (позивачем) у його власній квартирі. Умови проживання дитини є нормальні.

Фактично відповідачка вже тривалий час (з моменту фактичного розірвання сімейних відносин, а саме з початку 2012 року) не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не здійснює взагалі жодних дій для її підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з нею, не надає її доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє ніякого інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти. Відповідачка з 2012 року не цікавиться здоров`ям своєї доньки, її дошкільною та шкільною освітою.

Свідоме і тривале нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо доньки є наслідком її винної та свідомої поведінки та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Відповідачка не страждає на душевні хвороби, недоумство чи інше тяжке захворювання, не перебуває в місцях позбавлення волі, не несе військової служби. Відсутні будь-які незалежні від неї обставини, які б перешкоджали їй здійснювати свої батьківські права та обов`язки.

Вищезазначені обставини свідчать про фактичну можливість, але не бажання відповідачки виконувати свої батьківські обов`язки відносно їх доньки.

Фактично відповідачка є лише біологічною матір`ю їх з позивачем доньки, але залишається нею лише юридично. Таке ставлення відповідачки до своєї доньки не відповідає інтересам останньої, оскільки може сприяти виникненню у неї невірного уявлення про правильні сімейні цінності, про справжність батьківської опіки та турботи. Позбавлення батьківських прав відповідачки буде відповідати інтересам ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідачка в подальшому буде позбавлена можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни нею свого ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків. Вказує, що на цей час всі спроби спонукати відповідачку все ж повернутися до виконання батьківських обов`язків, повернутися до своєї доньки - ніякого результату не дали.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом з метою забезпечення прав та законних інтересів дитини.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 03.08.2022 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав передано на розгляд Київського районного суду м.Харкова.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2022 справу передано для розгляду судді Садовському К.С.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Ухвалою суду від 27.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, почато підготовче провадження.

Відповідно до ч.1, 2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Копія ухвали про відкриття провадження разом із примірником позовної заяви та доданих до неї доказів направлялась за місцем реєстрації відповідача та ОСОБА_2 отримала відправлення особисто 07.12.2022.

Правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідач не скористалась.

07.12.2022 ОСОБА_2 подала до канцелярії суду заяву, якою просила розглядати справу про позбавлення батьківських прав без її часті, зазначивши, що з позовними вимогами ОСОБА_1 вона ознайомлена, позов визнає, проти позбавлення батьківських прав не заперечує, наслідки відомі.

Ухвалою суду від 19.12.2022 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Також вказаною ухвалою було зобов`язано Службу у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області надати письмовий висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 19 ч.5 СК України.

Відповідно до ст.209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та надав суду усні пояснення аналогичні тим, що викладені у позовінй заяві.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та з урахуванням показів свідків.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, справу просила розглядати без її участі, про що в матеріалах справи міститься письмова заява.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника Служби у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України визначено, зокрема, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог).

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення позивача та думку його представника, допитавши свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_7 , про що в Книзі реєстрації народжень 01.08.2005 зроблено відповідний актовий запис за №83 у Комсомольській селищній раді Зміївського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 06.11.2007 по теперішній час.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 06.04.2012 у справі №2014/1525/2012 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки №3 від 04.01.2023, виданої Зміївським професійним енергетичним ліцеєм, ОСОБА_7 є ученицею групи С-21, ІІ курс Зміївського професійного енергетичного ліцею з 01.09.2021 по 30.06.2024, денної форми навчання, знаходиться на неповному державному забезпеченні. Зарахована наказом від 01.09.2021 №5 «З-УДЗ».

ОСОБА_7 навчається у ліцеї з 01.09.2021, зарекомендувала себе як працелюбна учениця. Має навчальні досягнення достатнього рівня, довільну зорову, слухову пам`ять, швидко запам`ятовує учбовий матеріал. Виявляє здібності до вивчення предметів професійно-теоретичної підготовки та практичної підготовки електромонтерів, добрий загальний розвиток. Фізично розвинута. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно, старанно їх виконує. Бере активну участь у громадському житті ліцею та групи, художньої самодіяльності ліцею. Скромна, розсудлива, добра та чуйна. Має авторитет серед товаришів. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Батько, ОСОБА_1 , приділяє належну увагу вихованню доньки. Батько здійснює належний контроль за навчальним процесом доньки.

Вказана інформація закріплена у характеристиці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підписана заступником директора з НВР та класним керівником.

Відповідно до наданої характеристики за підписами класного керівника та директора КЗ «Слобожанський ліцей №2» Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1., навчалась в ліцеї з першого по дев`ятий клас. Заклад відвідувала систематично. Протягом навчання виявляла знання на достатньому рівні. Має здібності до вивчення природничо-математичних наук та комп`ютерно- інформаційних технологій. Навчалась не в повну міру. Має довільну змішану пам`ять, гарно запам`ятовує учбовий матеріал. Виявляє образне мислення. На уроках завжди уважна, виконує домашнє завдання, допомагає однокласникам. Має добрий загальний розвиток. Користується авторитетом серед однокласників. Має подруг, підтримує дружні стосунки з учнями класу. Батько, ОСОБА_1 , доброзичливий, уважний до доньки, завжди цікавився навчанням ОСОБА_8 приділяв належну увагу вихованню доньки, відвідував завжди батьківські збори. Відповідально ставився до виховання дитини. Вдома створені всі необхідні житлово- побутові умови для нормального розвитку дівчинки. Мати не відвідувала батьківські збори, не виходила на контакт з класним керівником, щодо питань виховання дитини.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків - ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , підтвердили, що ОСОБА_7 проживає разом з батьком, мати дитини - ОСОБА_2 участі у вихованні доньки не приймає, з нею не спілкується, не відвідує.

Частиною 4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст.19 СК України).

Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради як органу опіки та піклування розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради встановила,що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.12.2004. Від спільного подружнього життя в батьків народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільного життя у подружжя не склалося, 06.04.2012 шлюб між батьками було розірвано рішенням Зміївського районного суду Харківської області. Про місце проживання ОСОБА_3 спору між батьками не було, дитина залишилась проживати разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 з початку 2012 року проживала окремо від доньки та колишнього чоловіка у АДРЕСА_1 .

Згідно акту обстеження умов проживання від 09.01.2023 за адресою: АДРЕСА_2 - умови проживання задовільні, в квартирі є централізоване теплопостачання, водопостачання, водовідведення та електропостачання. Зі слів батька стосунки в сім`ї доброзичливі, у дівчинки окрема кімната, є стіл для навчання, шафа для одягу, окреме ліжко, відсутній сезонний одяг. В зв`язку з введенням воєнного стану на території України та загостренням ситуації в Харківській області, пов`язаною з військовою агресією РФ, фактично дитина на даний час разом з дідусем та бабусею проживає в Німеччині з березня 2022 року.

Згідно декларації №0001-М008-2РА0 законний представник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батько ОСОБА_1 , який уклав договір з 11.08.2018 з лікарем ОСОБА_12 , центр первинної медико-санітарної допомоги Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області.

В телефонній розмові з матір`ю ОСОБА_2 відомо, що вона не проти позбавлення її батьківських прав, у вихованні та утриманні дитини участі не приймає, з її слів з дитиною не спілкується. На комісію з питань захисту прав дитини Слобожанської селищної ради мати ОСОБА_2 не з`явилась, про що надала лист із заявою, у якому повідомила, що приїхатина засідання не зможе, тому що не вважає за потрібне та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав.

На запит служби у справах дітей Чугуївське РУП ГУНП в Харківській області повідомило, що згідно даних ІПС «Аматор» відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення передбаченого ст.173-2 КУпАП ХРУП №1 ГУНП в Харківській області 23.07.2020. Даними про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області не володіє.

Питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 було розглянуто 25.01.2023 на засідання комісії з питань захисту прав дитини Слобожанської селищної ради, виконавчий комітет селищної ради, як орган опіки та піклування, вважає питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 залишити на розсуд суду.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до ст.6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Згідно ст.3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р. та яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язана забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно ст.6 вказаної Конвенції кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держава забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р. та яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно ст.164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , участі у розвитку та вихованні ОСОБА_7 не приймає, здоров`ям та розвитком дитини не цікавиться.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про систематичне, протягом тривалого часу невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків, передбачених ст. 150, 153, 180 СК України, по відношенню до своєї неповнолітньої доньки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача в утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Так, батьки вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язків по вихованню дитини, якщо вони не проявляють про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Таким чином, суд вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1., є доцільним та таким, що не суперечить вимогам сімейного законодавства України.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням якнайкращих інтересів дітей приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 89, 223, 258-259, 263-266, 268, 273 273 ЦПК України, ст. 19, 23, 60, 164, 141, 150, 179, 180-182, 183, 191 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2023.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, місце знаходження: 63460, Харківська область, Зміївський район, смт.Слобожанське, вул.Миру, 7.

Повне судове рішення складено та підписано 20 березня 2023 року.

Суддя К.С.Садовський