Постанова

Іменем України

26 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 953/442/22

провадження № 61-12915св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Ступак О. В.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О.,Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Харківська гімназія № 55 Харківської міської ради Харківської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Пилипчук Л. І., Дряниці Ю. В., Триголова В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської гімназії № 55 Харківської міської ради Харківської області про визнання відмови укладання трудового договору незаконною, зобов`язання укласти трудовий договір, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Разом з позовною заявою позивач подав до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку із тим, що він непрацевлаштований та не має доходу.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 . Також частково задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору та відстрочено йому сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява ОСОБА_1 подана з дотриманням правил предметної, суб`єктної, інстанційної підсудності; відповідає вимогам статей 175-177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Підстав для залишення цієї позовної заяви без руху, її повернення чи передачі за підсудністю, відмови у відкритті провадження при відкритті провадження судом не встановлено.

Частково задовольняючи клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції виходив із положень частини першої статті 136 ЦПК України, пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» та, враховуючи майновий стан позивача, дійшов висновку про наявність підстав для відстрочення йому сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Не погоджуючись із указаним рішенням суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо судових витрат, ОСОБА_1 подав до Харківського апеляційного судуапеляційну скаргу.

Розпорядженням Верховного Суду від 25 березня 2022 року № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Постановляючи вказану ухвалу про повернення апеляційної скарги, апеляційний суд виходив із того, що ухвала суду першої інстанції про відкриття апеляційного провадження у справі не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду по суті спору.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи

У грудні 2022 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 листопада 2022 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, з урахуванням уточнень, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що ухвала Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року оскаржувалась ним в частині визначення розміру судових витрат, тому, висновок суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги є передчасним та суперечить висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 638/17815/17-ц.

У лютому 2023 року Харківська гімназія № 55 Харківської міської ради Харківської області подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому заявник просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, оскільки зазначає, що відстрочення (розстрочення), зменшення розміру або звільнення позивача від сплати судового збору створить умови для безпідставних та необґрунтованих позовів з боку позивача.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 22 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 листопада 2022 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано заявникові строк на усунення недоліків, зокрема: надання нової редакції касаційної скарги і доказів сплати судового збору; направлення копії касаційної скарги відповідачу.

У січні 2023 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на скрутний майновий стан та відсутність доходів, а також нову редакцію касаційної скарги з доказами направлення її копії відповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2023 рокузвільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги; відкрито касаційне провадження у справі № 953/442/22 з підстав, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України; витребувано з Київського районного суду м. Харкова матеріали справи № 953/442/22; надано учасникам справи строк на подання відзивів на касаційну скаргу.

У лютому 2023 року матеріали справи № 953/442/22 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2023 року справу № 953/442/22 призначено до судового розгляду колегією суддів у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду таке.

Фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської гімназії № 55 Харківської міської ради Харківської області про визнання відмови укладання трудового договору незаконною, зобов`язання укласти трудовий договір, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Разом з позовною заявою позивач подав до суду клопотання про звільнення його від сплати судового збору у зв`язку із тим, що він непрацевлаштований та не має доходу. На підтверджений свого майнового стану позивач надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 04 січня 2022 року, що підтверджують відсутність у нього протягом 2020-2021 років доходів.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року відкрито провадження у цій справі за позовом ОСОБА_1 .

Також у вказаній ухвалі судом вирішено питання судових витрат, а саме частково задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору і відстрочено йому сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Не погоджуючись із ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року в частині вирішення питання щодо судових витрат, ОСОБА_1 подав до Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу.

Розпорядженням Верховного Суду від 25 березня 2022 року № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, апеляційний суд виходив із того, що ухвала суду першої інстанції про відкриття апеляційного провадження у справі не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду по суті спору.

Верховний Суд не може погодитись з вказаними висновками апеляційного суду з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та їх нормативно-правове обґрунтування

У статті 129 Конституції України, серед основних засад судочинства зазначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (§ 22 рішення ЄСПЛ від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України», заява № 23436/03).

Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення залежить від положень процесуального закону.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Зміст статті 353 ЦПК України свідчить про те, що ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Водночас пунктом 13 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат.

Отже, будь-яка ухвала суду першої інстанції, зокрема і ухвала про відкриття провадження у справі, в частині вирішення питання про судові витрати (розмір судових витрат) підлягає апеляційному перегляду окремо від рішення суду по суті спору.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 638/17815/17-ц.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , апеляційний суд на вказане уваги не звернув, не врахував, що позивач оскаржив ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року про відкриття провадження у справі лише в частині вирішення питання щодо судових витрат (відстрочення сплати судового збору), а тому дійшов помилкового висновку про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

З урахуванням зазначених порушень процесуального права, допущених судом апеляційної інстанції, ухвала Полтавського апеляційного суду від 25 листопада 2022 року в частині повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року не може вважатись законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Підстави відкриття касаційного провадження у цій справі, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, знайшли своє підтвердження.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Частиною четвертою статті 411 ЦПК України встановлено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки порушення апеляційним судом норм процесуального права призвело до ухвалення незаконного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про те, оскаржувана ухвала в означеній вище частині відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Під час продовження розгляду справи апеляційний суд має врахувати викладене; вирішити питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року; розглянути справу та ухвалити законне і справедливе судове рішення.

Керуючись статтями 400, 406, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 листопада 2022 року в частині повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року скасувати, справу в цій частині направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО. В. Ступак
Судді:І. Ю. Гулейков
А. С. Олійник
С. О. Погрібний
В. В. Яремко