Справа № 366/2275/22
Провадження № 2/366/110/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Слободян Н.П.,

за участю: секретаря судового засідання Німченко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог, виконавчий комітет Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області, про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулась з позовом до суду до відповідача про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, будучи батьком їх спільного малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після народження останнього став дивно себе поводити, не начувати вдома, ігнорувати сам факт народження дитини, а з 14.09.2020 раптово забрав свої речі та пішов із сім`ї. З того часу жодного разу не бачився із сином.

02.02.2022 шлюб між ними розірваний рішенням Іванківського районного суду . Син проживає з матір`ю , перебуває на її повному забезпеченні, відповідач участі у житті дитини не бере та не спілкується із своїм сином.

29.01.2021 рішенням Іванківського районного суду задоволено позов про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 5000 грн. щомісяця, виплата аліментів здійснюється не вчасно та не у повному обсязі, розмір заборгованості зростає.

22.11.2022 відповідач приніс на роботу до позивача заяву наступного змісту: « Я, ОСОБА_2 , повністю розуміючи значення своїх дій та без будь-якого тиску зі сторони, відповідно до дійсного волевиявлення, повідомляю, що добровільно та безумовно відмовляюсь від батьківських прав по відношенню до новонародженого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 ,і погоджуюсь на позбавлення мене батьківських прав та усиновлення ОСОБА_4 іншою особою в подальшому, згідно норм чинного законодавства.

Я повністю усвідомлюю наслідки своїх дій. Позов про позбавлення мене батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаю та прошу задовольнити».

Позивач каже: « ОСОБА_5 у розмові повідомив, що не бажає знати ні мене, ні сина, та просив позбавити його зайвого клопоту. Наголосив, що рішення свого не змінить, дитина для нього тягар і він не збирається його нести».

Оскільки позивач працевлаштований, позивач, просила змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти у розмірі від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини задля уникнення позовів про стягнення з відповідача індексації зі сплати аліментів на наступні роки.

Рух справи

21.12.2022 позов надійшов до суду.

26.12.2022 у справі відкрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 30.01.2023.

17.0.2023 надійшло клопотання від відповідача , в якому він зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, просить справу розглядати без його участі.

30.01.2023 підготовче судове засідання закрите, зобов`язано третю особу надати суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Розгляд справи призначений на 17.02.2023.

01.02.2023 позивач надіслала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи акту обстеження умов проживання, письмові пояснення свідків.

17.02.2023третьою особою до суду подано рішення про затвердження висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та сам висновок.

Оскільки сторони у судове засідання повторно не з*явились, а позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, суд, керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиції сторін

Позивач у судове засідання не з`явилася, про місце та час проведення повідомлено вчасно, належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, пождавши клопотання про визнання позову та розгляд справи без його участі..

Представник третьої особи також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.

Встановлені судом обставини, за стосовні норми права та висновки суду

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Судом встановлено, що

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 ( а.с.16).

02.02.2022 рішенням Іванківського районного суду Київської області розірвано шлюб між позивачем та відповідачем ( справа № 366/3092/21) ( а.с.14-15). Рішенням цього ж суджу у справі 366/3121/20, від 29.01.2021 задоволено позов ОСОБА_1 : з останнього на користь ОСОБА_1 стягнуто, аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 грн. щомісячно, з дня подання позову (16.12.2020 року) і до досягнення дитиною повноліття ( а.с.17-18).

Згідно з довідками Іванківської селищної ради № 223 від 23.04.2020 та № 694 від 26.10.2020 позивач з сином, ОСОБА_3 , 2020 р.н., проживає в АДРЕСА_1 ( а.с.19,20).

22.11.2022 відповідач підписав нотаріально посвідчену заяву, у якій відмовився від батьківських прав відносно свого сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.21).

Згідно з актом обстеження умов проживання від 28.12.2022 позивач із сином проживають з її батьками, у приватному будинку, де створені належні умови для проживання дитини та тепла атмосфера ( а.с.55).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вбачається, що вони підтверджують той факт, що практично від народження дитини відповідач з сином не спілкується і ним не опікується ( а.с. 58-63).

Рішенням Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області № 66 від 13.02.2023 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , 2020 р.н., З висновку вбачається, що ОСОБА_2 злісно самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо своєї дитини проявляє байдужість та безвідповідальність, участі у вихованні дитини не бере, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).

Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року №69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 зазначеного закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 статті 164 СК України.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення цього пункту дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу (ч. 4 ст. 164 СК України).

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Судом встановлено, що відповідач не виконує покладених на нього законом обов`язків щодо виховання своєї дитини, а саме: безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не піклується про свою дитину, не цікавиться її життям, що свідчить про дійсне ухилення (свідоме самоусунення) від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вирішуючи цей спір, суд враховує, що рішенням Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, тому приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Щодо вимоги про зміну способу стягнення аліментів

Згідно з вимогами ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками , може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення, або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Положеннями ч.2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд враховує, що відповідач визнав і позовні вимоги щодо зміни способу стягнення аліментів на дитину: він є само зайнятою особою, надає послуги з масажу (а.с.22-23), тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому, у порядку п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у сумі 1073,60 грн. за кожну позовну вимогу, тобто загалом 2147,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 81, 141, 258, 259, 263-266, 268, 273, 351, 352, 354, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог, виконавчий комітет Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області, про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Змінити спосіб стягнення аліментів: стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , проживаючого в АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), аліменти на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

З дня набрання рішенням законної сили припинити стягнення за виконавчим листом № 366/3121/20, виданим Іванківським районним судом Київської області.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , проживаючого в АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 27.02.2023

Суддя Н.П. Слободян