21.03.2023 Справа № 756/3722/21
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________________________________________________
Унікальний №756/3722/21
Провадження №2/756/304/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря Колесник А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право власності, стягнення збитків та упущеної вигоди,

УСТАНОВИВ:

У березні 2021 представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на яку внаслідок заборгованості відповідачів було звернуто стягнення. Позивач набув права власності на спірне майно, проте позбавлений права користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, що призвело до завдання йому збитків та упущеної вигоди, яку він просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.04.2021 у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право власності, стягнення збитків та упущеної вигоди до судового розгляду по суті.

У судові засідання, призначені на 26.01.2023, 15.02.2023 та на 21.03.2023 позивач не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи докази.

Крім того, із матеріалів справи убачається, що позивач із заявами про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі до суду не звертався, причини неявки суду не повідомляв.

Учасники в судове засідання, призначене на 21.03.2023, не з`явились, про час та місце розгляду справи судом повідомлялись належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи.

У зв`язку із повторною неявкою позивача судом було поставлено на обговорення питання про залишення позовної заяви без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч. 5 ч. 1 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.10.2021 (ун. №756/3036/20) договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 06 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», як іпотекодержателем за договором іпотеки № 49.10/18/11-ЗМК від 30.09.2011 року, та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною та зареєстрованого в реєстрі за № 390, визнано недійсним.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер 48558911 від 06.09.2019 року 13:28:32, номер запису права власності 331121144 від 06.09.2019 року 12:29:11, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості 000, скасоване.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.09.2022 апеляційну скаргу ТОВ «Мегаінвест Сервіс» задоволено частково, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.10.2021 в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасовано, ухвалено по справі нове судове рішення, яким у задоволенні вимог в цій частині відмовлено. В іншій частині, вказане судове рішення залишено без змін.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Складність справи та поведінка заявника є основними критеріями оцінювання розумності строку розгляду справи, як визначено Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 №1-5/45.

Крім того, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

З огляду на викладене, повторну неявку позивача без поважних причин та неповідомлення нею про причини неявки, суд вважає за можливе залишити позовну заяву без розгляду.

Окрім того, представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Коляда А.М. надавав до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого убачається, що орієнтовна вартість судових витрат відповідачів на правову допомогу в Оболонському районному суді м. Києва буде становити 14 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1,3 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 цього Кодексу).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. ч. 3, 5, 9 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У частині другій статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

В пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц (провадження №61-299св17) вказано, що: «суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг».

Окрім того суд звертає увагу на те, що ч. 4 ст. 141 ЦПК України визначено, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Судом встановлено, що 04.06.2021 між ОСОБА_3 та адвокатом Колядою А.М. укладено Договір №04/06/2021 про надання професійної правничої допомоги, відповідно до умов якого, адвокат Коляда А.М. взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу з приводу захисту прав та інтересів ОСОБА_3 в Оболонському районному суді м. Києва у справі №756/3722/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право власності (а.с 72,73).

Крім того, Додатковою угодою 04/06/21 до договору про надання професійної правничої допомоги від 04.06.2021 сторони погодили, що розмір винагороди адвоката становить 14 000,00 грн. та ОСОБА_3 зобов`язався сплатити вказані кошти на розрахунковий рахунок адвоката (а.с.74).

ОСОБА_3 здійснив оплату вартості надання правничої допомоги відповідно до Додаткової угоди 04/06/21 до договору про надання професійної правничої допомоги від 04.06.2021 у розмірі 14 000,00 грн., що підтверджується платіжним квитанцією № 050628 від 10.06.2021 (а.с.75).

17.08.2021 представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Коляда А.М. надав до суду Акт наданих послуг згідно Договору про надання правової допомоги від 04.06.2021 №04/06/2021. Так, 17.08.2021 ОСОБА_3 підписав вказаний акт на підтвердження факту належного отримання послуг відповідно до договору, загальна вартість послуг склала 14 000,00 грн. (а.с.105).

Враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, суд приходить до висновку, що обсяг понесених позивачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 43, 223, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомо, АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомо, АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП невідомо, АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП невідомо, АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право власності, стягнення збитків та упущеної вигоди - залишити без розгляду;

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомо, АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн.;

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення.

Суддя О.В. Диба