Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1408/22

Номер провадження: 2/511/42/23

28 лютого 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванової О. В.,

секретаря - Возняк Г.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою:

позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 до

відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: - стягнути грошову компенсацію в рахунок відшкодування вартості частки у праві спільної сумісної власності майно, а саме автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1984 см3, кузов седан- НОМЕР_3 , тип легковий, бежевого кольору у сумі 100 000 (сто тисяч) грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що шлюб між сторонами було розірвано 17.12.2020 року Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області по справі №511/2068/20. За час перебування у шлюбі, а саме 15.09.2019 року вони з відповідачем за спільні грошові кошти та у спільну сумісну власність придбали автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1984 см3, кузов седан-В, бежевого кольору, який був оформлений на ім`я ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу відповідач став заперечувати щодо права її власності на автомобіль, який був придбаний за спільні кошти у спільну власність. Відповідно до листа №31/15/5146-4/аз територіального сервісного центру 5146 від 15.07.2022 року вона дізналась, що за гр. ОСОБА_2 15.01.2019 року був зареєстрований транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT 2006 року випуску, який 14.01.2022 року було перереєстровано на іншого власника. В зв`язку з чим позивач вважає, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, частки їх є рівними, а оскільки відповідач його продав, тому вона має право на компенсацію в рахунок відшкодування вартості частки у праві спільної сумісної власності автомобіля.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.09.2022 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

В судове засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Магера Р.Ю. не з`явилися, надали заяви відповідно до яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі, у зв`язку з визнанням позову відповідачем просили ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні, розгляд справи просили здійснювати без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, просив судові засідання проводи без його участі.

В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на визнання відповідачем позову, суд на підставі ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Також, згідно ч.4 ст.206 цього Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2013 року (а.с. 4)

За час перебування у шлюбі сторони за спільні грошові кошти та у спільну сумісну власність придбали автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1984 см3, кузов седан-В, бежевого кольору, який був оформлений на ім`я ОСОБА_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

17.12.2020 року рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області було розжовано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, на підставі актового запису №234 було розірвано (а.с.5 7 ).

Відповідно до наданої на витребування суду копії договору купівлі-продажу (а.с. 36) ОСОБА_2 14.01.2022 року продав ОСОБА_3 VOLKSWAGEN PASSAT 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1984 см3, кузов седан- НОМЕР_3 , бежевого кольору за 194 324,05 грн, вартість автомобіля також підтверджується висновком експертного дослідження №16/5146/40 ОД від 14.01.2022 року (а.с. 38 - 39)

Згідно зі ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права, на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.60 СК України, майно набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається , що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Стаття 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені із цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Зі змісту постанови Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі №159/6782/18 вбачається, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, у разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч статті 65 СК України інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки.

Як роз?яснив Пленум Верховного Суду України у п.30 постанови №11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя " у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 3 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

З наведеного суд вважає, що достеменно встановлено, що автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1984 см3, кузов седан- НОМЕР_3 , тип легковий, бежевого кольору сторони придбали у період шлюбу, а тому вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, частки подружжя є рівними, але оскільки відповідач розпорядився майном самостійно на свій власний розсуд та не на користь родини, тому заявлені вимоги ОСОБА_1 суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки висновком експертного дослідження ринкова вартість автомобіля складає 194 324.05 грн., а від цієї суми складає 97 162,02 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1496,20 грн., що документально підтверджені, оскільки позивачем судовий збір сплачений у повному обсязі при зверненні до суду (а.с.14,15).

Керуючись ст.ст. 3, 12, 81, 141, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,- частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 1/2 частину вартості автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1984 см3, кузов седан-В, тип легковий, бежевого кольору загальною вартістю 194324 грн. 05 коп. (сто дев`яносто чотири тисячі триста двадцять чотири гривні 5 копійок), в рахунок компенсації права на належну частку ОСОБА_1 , що складає 97 162 грн. 02 коп. (дев`яносто сім тисяч сто шістдесят дві гривні дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1496,20 грн

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя О. В. Іванова