ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1999/23 Справа № 201/6245/21 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 201/6245/21

Номер провадження 22-ц/803/1999/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Биліни Т.І., Максюти Ж.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 листопада 2022 року головуючого судді Федоріщева С.С. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі ТДВ СК «Альфа-Гарант»), ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування,мотивуючи вимоги тим,що 19 серпня 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів: «Daewoo Lanos», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «Volkswagen Polo», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті даної ДТП автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2020 року по справі № 201/8415/20, водія ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені даної ДТП та притягнуто до відповідальності, в порядку ст. 124 КУпАП. Дана постанова суду набрала чинності 05 жовтня 2020 року, та не була оскаржена у встановленому законом порядку.

На момент ДТП автомобіль «Daewoo Lanos», д.р.н. НОМЕР_1 був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/005867515, що виданий ТДВ «СК «Альфа-Гарант». Згідно Висновку експерта ОСОБА_3 , складеного на замовлення позивача № 2409/20/20 від 17 вересня 2020 року, вартість матеріального збитку, тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Polo», д.р.н. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження складає 63 398,26 грн.

17 листопада 2020 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 37 981,28 грн на рахунок ФОП ОСОБА_4 . Позивач не погодився із даною сумою та 20 листопада 2020 року звертався до Національного банку України зі скаргою щодо визначення розміру страхового відшкодування, а також, просив надіслати документи на підставі яких було визначено розмір матеріального збитку заподіяного позивачу.

07 грудня 2020 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило доплату страхового відшкодування в розмірі 18 878,52 грн. Проте, розмір виплаченого страхового відшкодування є меншим, ніж розмір матеріального збитку визначеного експертом ОСОБА_3 у висновку № 2409/20/20 від 17 вересня 2020 року, тому ОСОБА_1 , з метою захисту своїх порушених прав змушений звернутись до суду .

Просив стягнути з: ТДВ «СК «Альфа-Гарант» недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 4 538,46 грн, пеню на суму заборгованості 4538, 46 грн за період з 29 листопада 2020 року по 06 квітня 2021 року в розмірі 194, 98 грн, 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України на суму заборгованості 4538,46 грн за період з 29 листопада 2020 року по 06 квітня 2021 року в розмірі 48 грн, втрати від інфляції на суму заборгованості 4538,46 грн за період з 29 листопада 2020 року по 06 квітня 2021 року в розмірі 146,77 грн, витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1600 грн, а всього 6528, 21 грн; стягнути судовий збір в розмірі 860 грн; стягнути з ОСОБА_2 франшизу в розмірі 2 000 грн, судовий збір в розмірі 48 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 4538, 46 грн, пеню на суму заборгованості 4538,46 грн за період з 29 листопада 2020 року по 06 квітня 2021 року в розмірі 194,98 грн, 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України на суму заборгованості 4538,46 грн за період з 29 листопада 2020 року по 06 квітня 2021 року в розмірі 48 грн, втрати від інфляції на суму заборгованості 4538,46 грн за період з 29 листопада 2020 року по 06 квітня 2021 року в розмірі 146,77 грн, витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1600 грн, а всього 6528,21 грн, судовий збір в розмірі 860,80 грн та витрати за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 8494,65 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 2000 грн, судовий збір в розмірі 48 грн.

В апеляційній скарзі представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» Білинова А.В. просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість рішення,невідповідність висновків суду обставинам справи порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність обставин, визначених ст.34 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідних для самостійного визначення позивачем розміру завданої йому шкоди, тому у відповідача відсутнє зобов`язання перед позивачем зі сплати страхового відшкодування на підставі висновків зроблених на замовлення позивача. Висновок № 2409/20/20 від 17 вересня 2020 року не є таким, що беззаперечно спростовує розмір матеріального збитку, визначений експертом Урусовим С.В. у висновку експертного дослідження від 02 грудня 2020 року № 84-D/79/1. Висновок на підставі якого було виплачене страхове відшкодування є чинним та позивачем не доведено, що вартість матеріального збитку визначена експертом Урусовим С.В. з порушенням чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Демарчук М.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, зокрема зазначаючи, що по справі за ухвалою суду першої інстанції від 04 лютого 2022 року було проведено експертизу, висновок якої ТДВ СК «Альфа-Гарант» не спростовано та не оскаржено, клопотання про проведення повторної судової експертизи не заявлялося. Щодо висновку експерта Урусова С.В. від 02 грудня 2020 року № 84-D/79/1 , зазначено, що вказаним експертом пошкоджений автомобіль не оглядався,складався по фотографіям наданим страховиком та за протоколом огляду,який склав ОСОБА_5 , а тому експерт ОСОБА_6 не міг достовірно встановити характер пошкоджень,їх розмір та обсяг необхідних ремонтних робіт,через що розмір матеріального збитку було занижено. Рішенням № 2 від 17 грудня 2020 року дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України до експерта Урусова С.В. вже було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження ,у зв`язку з порушенням останнім вимог п.5.1,5.5. Методики,а саме складання висновків без особистого огляду. Крім того,висновок не містить попередження та про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність, та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Експертом ОСОБА_6 в порушення п. 4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року № 53/5, не зазначено підстави неможливості проведення особистого огляду КТЗ. Щодо рецензування висновку експерта Урусова С.В., зазначено, що позивач не міг направити його на рецензію, оскільки не мав висновку, на вимогу представника позивача надати копію висновку, ні МТСБУ, ні Національний банк відповідного висновку не надіслали. Зазначено, що висновок № 84-D/79/1 від 02 грудня 2020 року експерта Урусова С.В. не є належним та допустимим доказом, та спростовується висновком судової експертизи № 1211-22 від 17 травня 2022 року, що була проведена за ухвалою суду в рамках розгляду даної судової справи.

ОСОБА_2 не скористався своїм правом на надання відзиву, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали цивільної справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки рішення суду в частині вирішення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 не оскаржується, судом апеляційної інстанції рішення у вказаній частині не переглядається.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 серпня 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів: «Daewoo Lanos», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «Volkswagen Polo», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті даної ДТП автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2020 року по справі № 201/8415/20, водія ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені даної ДТП та притягнуто до відповідальності, в порядку ст. 124 КУпАП. Дана постанова суду набрала чинності 05 жовтня 2020 року, та не оскаржувалась у встановленому законом порядку.

На момент ДТП автомобіль «Daewoo Lanos», д.р.н. НОМЕР_1 був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/005867515, що виданий ТДВ СК «Альфа-Гарант».

З витягу даного полісу, вбачається, що страхова сума за шкоду, заподіяну майну складає 130 000 грн, розмір франшизи складає 2000 грн.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», позивач, через представника 21 серпня 2020 року надав заяву на виплату страхового відшкодування та весь пакет документів.

Згідно висновку № 2409/20/20 від 17 вересня 2020 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., вартість матеріального збитку, тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Polo», д.р.н. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження складає 63 398, 26 грн (а.с.20-50).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та правильно зазначив, що відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Частиною 3 ст. 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника. Згідно ч. 7 ст. 102 ЦПК України, у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Частиною 2 ст. 106 ЦПК України передбачено, що порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

На виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2022 року надано висновок експерта № 1211-22 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 17 травня 2022 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту станом на 19 серпня 2020 року з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінювальних складових частин (розраховуваного в порядку, встановленому законодавством), колісного транспортного засобу автомобіль «Volkswagen Polo», д.р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19 серпня 2020 року, складає 63 036,67 грн (а.с.178-195).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно п.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) або здійснити виплату страхового відшкодування. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Позивач в заяві на виплату страхового відшкодування вказав рахунок СТО ФОП ОСОБА_4 .

Оскільки, ліміт відповідальності ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом № АО/005867515 становить 130 000 грн, виплата страхового відшкодування не може перевищувати цієї суми. Таким чином, з урахуванням вимог ст. 6, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик повинен був здійснити позивачу виплату страхового відшкодування, яка розраховується як вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством за вирахуванням франшизи в розмірі 2000 грн на протязі 90 днів, з дня подання заяви на виплату страхового відшкодування.

17 листопада 2020 року ТДВ СК «Альфа-Гарант » здійснила позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 37 981 грн. , 07 грудня 2020 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснила доплату страхового відшкодування в розмірі 18 878,52 грн. Несплачена частка страхового відшкодування склала 4 538,46 грн з вирахуванням франшизи в розмірі 2000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що сплачена сума страхового відшкодування була розрахована страховою компанією без погодження з позивачем, всупереч ст. 36 Закону.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Оскільки зобов`язання ТДВ СК «Альфа-Гарант» у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України: «Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.

Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання».

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 01 червня 2016 року у справі № 6-927цс16 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 149/344/15-ц.

Стаття 979 ЦК України передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальникові грошову суму (страхову виплату).

Згідно ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Системний аналіз положень Цивільного кодексу України, які регламентуюсь порядок виконання зобов`язання та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дає змогу дійти однозначного висновку, що саме на ТДВ СК «Альфа-Гарант» покладається відповідальність за своєчасність та повноту виплати страхового відшкодування.

Суд дійшов правильного висновку, що відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант», прострочивши виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити позивачу, з урахуванням суми заборгованості 4 538 грн 46 коп за період з 29 листопада 2020 року по 06 квітня 2021 року пеню в розмірі 194 грн 98 коп , 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 48 грн , втрати від інфляції в розмірі 146 грн 77 коп , а всього: 389, 75 коп . Крім того,підлягає стягненню понесені витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1600 грн.

Висновок судового експерта № 1211-22 від 17 травня 2022 року ОСОБА_7 складено з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, Закону України «Про судову експертизу», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майнових прав», системи AUDATEX, Довідника «Бюлетень авто товарознавця», даних мережі Інтернет.

Крім того, експертний висновок № 1211-22 від 17 травня 2022 року містить попередження експерта про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 384 КК України.

Отже, висновок експерта № 1211-22 від 17 травня 2022 року є належним доказом вартості матеріального збитку, спричиненого в результаті пошкодження транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Polo», д.р.н. НОМЕР_2 .

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням максимального ліміту відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілих внаслідок ДТП за полісом № АО/005867515, що складає 130 000 грн. та виплаченої раніше суми 37 981 грн та 18 878,52 грн , недоплачена сума страхового відшкодування складає 4538,46 грн .

Крім того, відповідач повинен сплатити пеню - у розмірі 194,98 грн, 3% річних від простроченої суми - у розмірі 48 грн., інфляційні втрати - у розмірі 146 грн.77 коп.

Доводи апеляційної скарги ТДВ СК "Альфа-Гарант" про те, що матеріали справи не містять жодного доказу на спростування висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 84-D/79/1 від 02 грудня 2020 року ФОП ОСОБА_6 , а тому він є дійсним і не оспореним, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному,об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Так,вбачається ,що в матеріалах справи містяться висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 02 грудня 2020 року № 84-D/79/1 ФОП ОСОБА_6 виконаний на підставі заявки СК «Альфа-Гарант» (а.с.103-126),який відхилено судом першої інстанції , як такий, що вчинений з порушеннями вимог Методики.

Доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 24 лютого 2023 року.

Судді: