Справа № 182/2589/22
Провадження № 2/0182/157/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.03.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до територіальної громади в особі Нікопольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до територіальної громади в особі Нікопольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування вимог посилається на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зроблено відповідний актовий запис № 134 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . 06 березня 2001 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачовою Л.П. було посвідчено заповіт ОСОБА_3 , зареєстрований в реєстрі за № 2-462, відповідно до якого спадкодавець на випадок своє смерті зробила розпорядження: усе своє майно, де б воно не було та с чого б воно не складалось і все те, що буде їй належати, заповіла ОСОБА_2 . Таким чином, після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , загальною площею 116,7 кв.м., житловою площею 57,5 кв.м.; земельна ділянка, площею 0,1000га, кадастровим номером :03:073:0051; та земельна ділянка, площею 0,0264га, кадастровим номером :03:073:0050. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір міни нерухомого майна за реєстровим № 0140-Н, який був зареєстрований на Нікопольській філії Придніпровської товарної біржі. В укладеному договорі міни нерухомого майна сторони повністю погодили всі істотні умови у тексті біржового договору, всі зобов`язання за договором міни нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Також факт міни нерухомості і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється. Так, відповідно до зазначеного договору міни нерухомого майна, померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала у власність житловий будинок з надвірними будівлями та земельними ділянками, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . У договорі міни нерухомого майна за реєстровим №0140-Н від 08 квітня 1999 року було зазначено, що, на підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу», зазначений договір зареєстровано на Нікопольській філії Придніпровської товарної біржі та не підлягає нотаріальному посвідченню. Так, дійсно, відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» у редакції, що діяла на момент укладення Договору міни нерухомого майна, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Під час укладання зазначеного біржового договору і в подальшому, померла ОСОБА_3 була впевнена в правильності та законності укладення договору міни нерухомого майна. 21 квітня 1999 року договір міни нерухомого майна за реєстровим № 0140-Н від 08 квітня 1999 року, згідно якого право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , набула ОСОБА_3 , було зареєстровано в Нікопольському міжміському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу № 128 за реєстровим № 68. Відповідно до довідки № 2060 від 03 листопада 2021 року, виданої КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 зазначено ОСОБА_3 , на підставі договору міни нерухомого майна за р.№ 0140-Н від 08 квітня 1999 року, зареєстрованого на Нікопольській філії Придніпровської товарної біржі. Отже, представник позивача вважає, що за час свого життя ОСОБА_3 набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та договір міни нерухомого майна є належним документом, що підтверджує право власності на нерухоме майно. 24 травня 1999 року, на підставі Договору міни нерухомого майна № 0140-Н від 08 квітня 1999 року, ОСОБА_3 була передана у приватну власність земельна ділянка, площею 0,1264 га, в межах, згідно з планом, що розташована на території АДРЕСА_1 , надана для обслуговування житлового будинку, площею 0,10 га, та ведення особистого підсобного господарства, про що було видано державний акт на право приватної власності на землю, серії ДП НП 0001199, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6051. Отже, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 15.11.2021 року земельна ділянка, площею 0,0264 га, кадастровим номером :03:073:0050, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ДП НП 0001199, для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 16.11.2021 року, земельна ділянка, площею 0,1000 га, кадастровим номером :03:073:0051, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ДП НП 0001199, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Отже, з урахуванням вищезазначеного, за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, та земельну ділянку, площею 0,0264 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 03 листопада 2021 року КП «Нікопольське МБТІ» було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_2 . Відповідно до довідки, виданої КП «Нікопольське МБТІ» № 2060 від 03 листопада 2022 року зазначено, що житловий будинок з надвірними будівлями станом на 31 грудня 2021 року належав ОСОБА_3 , на підставі договору міни за реєстровим № 0104-Н від 08 квітня 1999 року, складений Нікопольською філією Придніпровської товарної біржі. У технічному паспорті визначено: літ.«К» - гараж, площею 26,6 кв.м. Відповідно до примітки, зазначеної у довідці № 2060 від 03.11.2021 року, гараж (літ.«К») - дозвільні документи не надано. Реконструкцію спадкового майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яку проводила померла ОСОБА_3 , однак, не встигла здати в експлуатацію у встановленому порядку. Отже, вважає, що будівництво та реконструкція гаражу відбулась на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, за наявності відповідних дозвільних документів та є надійним та безпечним для здачі в експлуатацію. А, отже, після смерті спадкодавця, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Наявко І.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері ОСОБА_3 . 10 лютого 2022 року приватний Нікопольського районного нотаріального округу Наявко І.М. надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 657/02-31, у якій повідомив, що в якості документа, що підтверджує право власності, був наданий договір міни нерухомого майна від 08 квітня 1999 року, зареєстрований на товарній біржі. Оскільки договори, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, необхідно дотримуватися законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна, незалежно від місця, де ці угоди укладаються. Таким чином, договори щодо придбання на біржових торгах об`єктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню. У період укладання зазначеного договору міни нерухомого майна, згідно зі ст.ст.224, 227 Цивільного кодексу Української РСР, договір міни нерухомого майна житлового будинку та земельної ділянки повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. В зв`язку з тим, що відсутній документ, що посвідчує право власності на майно померлої, відмовив у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат», та запропонував звернутись до суду щодо визнання права власності. Про порушення своїх прав в частині того, що не може належним чином розпоряджатись спадковим майном, яке залишилося після смерті матері ОСОБА_3 , позивач дізналась у лютому 2022 року. Ця обставина перешкоджає позивачці у здійсненні права власності та розпорядження спадковим майном, що залишилось після смерті матері. Таким чином, виникла необхідність у зверненні до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 116,7 кв.м., житловою площею 57,5 кв.м, допоміжною (підсобною) площею 59,2 кв.м.; земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровим номером :03:073:0051; та земельну ділянку, площею 0,0264 га, кадастровим номером :03:073:0050, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; та гаражу, площею 26,6 кв.м., з подальшим введенням його в експлуатацію у встановленому порядку.

В судове засідання позивачка не прибула, від її представника ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності, на задоволенні позову наполягають та просять вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.125-126).

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, при цьому, 12 вересня 2022 року на електрону адресу суду від нього надійшла заява, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та прийняти рішення, згідно вимог чинного законодавства (а.с.101-102).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно до статті 4 ЦПК України та статті 15 ЦК України, у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зроблено відповідний актовий запис № 134 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.13). За час свого життя померла розпорядилась належним їй майном, 06 березня 2001 року склавши заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачовою Л.П. та зареєстрований в реєстрі за № 2-462, відповідно до якого спадкодавець на випадок своє смерті зробила розпорядження. яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і все те, що буде їй належати, заповіла ОСОБА_2 (а.с.14). Як вбачається з матеріалів справи, позивачка після смерті свої матері ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Наявко І.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, постановою від 10 лютого 2022 року приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Наявко І.М. відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії № 657/02-31, у зв`язку з тим, що, як документ, який підтверджує право власності, був наданий договір міни нерухомого майна від 08 квітня 1999 року, зареєстрований на товарній біржі, а дані договори, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених (а.с.15). Під час розгляду справи, судом встановлено, що 08 квітня 1999 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір міни нерухомого майна за реєстровим № 0140-Н, який був зареєстрований на Нікопольській філії Придніпровської товарної біржі. В укладеному договорі міни нерухомого майна сторони повністю погодили всі істотні умови у тексті біржового договору, всі зобов`язання за договором міни нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Також факт міни нерухомості і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється. Так, відповідно до зазначеного договору міни нерухомого майна, померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала у власність житловий будинок з надвірними будівлями та земельними ділянками, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . У договорі міни нерухомого майна за реєстровим № 0140-Н від 08 квітня 1999 року було зазначено, що, на підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу», зазначений договір зареєстровано на Нікопольській філії Придніпровської товарної біржі та не підлягає нотаріальному посвідченню. У подальшому, 21 квітня 1999 року, договір міни нерухомого майна за реєстровим № 0140-Н від 08 квітня 1999 року, згідно якого право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , набула ОСОБА_3 , було зареєстровано в Нікопольському міжміському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу № 128 за реєстровим № 68. Відповідно до довідки № 2060 від 03 листопада 2021 року, виданої КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено ОСОБА_3 , на підставі договору міни нерухомого майна за р.№ 0140-Н від 08 квітня 1999 року, зареєстрованого на Нікопольській філії Придніпровської товарної біржі. Крім цього, 24 травня 1999 року, на підставі Договору міни нерухомого майна № 0140-Н від 08 квітня 1999 року, ОСОБА_3 була передана у приватну власність земельна ділянка, площею 0,1264 га, в межах, згідно з планом, що розташована на території АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку, площею 0,10 га, та ведення особистого підсобного господарства, про що було видано державний акт на право приватної власності на землю, серії ДП НП 0001199, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6051. Отже, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 15.11.2021 року, земельна ділянка, площею 0,0264 га, кадастровим номером :03:073:0050, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_3 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ДП НП 0001199, для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 16.11.2021 року, земельна ділянка, площею 0,1000 га, кадастровим номером :03:073:0051, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_3 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ДП НП 0001199, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.17-34).

Згідно зі ст.227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

На виконання вимог ч.2 ст.227 ЦК УРСР (1963 року), договір купівлі-продажу будинку був зареєстрований в КП „НМБТІ" та відповідні відомості про нового власника були внесені в технічний паспорт на житловий будинок.

За змістом ст.ст.128, 153 ЦК УРСР (1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї із сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.224 ЦК УРСР (1963 року), за договором купівлі-продажу, продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалась обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно ст.15 Закону України "Про товарні біржі", не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Реєстрація КП „НМБТІ" за ОСОБА_3 права власності на спірний житловий будинок, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на квітень та травень 1999 року не суперечило чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Відповідно до п.5 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01 липня 2004 року за № 1952-IV, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті, згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Оскільки покупець повністю виконала умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, сплатила за придбане майно визначену договором суму, договір, у відповідності з вимогами ч.2 ст.227 ЦК УРСР, був зареєстрований в КП „НМБТІ", у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу, з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалась недійсною, то ОСОБА_3 , на підставі ст.ст.128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України "Про власність", набула право власності на спірний житловий будинок і правомірно володіла ним з дня придбання та до дня смерті.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті .

В силу ч.1 ст.1268, ч.1,5 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи встановлені судом обставини правомірного набуття спадкодавцем ОСОБА_2 права власності на житловий будинок, факт прийняття позивачкою спадщини за заповітом, звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що за позивачем необхідно визнати право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст.1216-1218, 1223, 1233, 1268, 1296 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до територіальної громади в особі Нікопольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 116,7 кв.м., житловою площею 57,5 кв.м, допоміжною (підсобною) площею 59,2 кв.м.; земельну ділянку, площею 0,0264 га, кадастровим номером :03:073:0050 та земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровим номером :03:073:0051, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; та гаражу, площею 26,6 кв.м., з подальшим введенням його в експлуатацію у встановленому порядку.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал