Провадження № 2/522/859/23
17 березня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси:
у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,
за участі секретаря Лахматової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранс-Холдінг» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,
22 березня 2021 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №064047 щодо відповідача за ст.124 КУпАП. Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 25.05.2021 по справі №522/6363/21 адміністративне провадження відносно відповідача, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент надходження до суду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення. Проте, незважаючи на те, що судом не вирішено питання щодо вини відповідача у скоєнні ДТП, вважають, що саме протиправні дії відповідача, які не відповідали вимогам п.п.10.1, 10.2, 10.9 ПДР, знаходяться у причинному зв`язку з ДТП, що підтверджуєтьсясхемою місця ДТП, протокол огляду місця ДТП, записом відеореєстратора з місця події, висновком експертного автотехнічного дослідження №73/20 від 07.08.2020 та протокол серії ДПР18 №064047. Внаслідок ДТП автомобіль «Hyundai Accent», днз НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Агротранс-Холдінг», отримав пошкодження. Розмір матеріального збитку становить 155361,11 грн.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2022 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні 15.09.2022 представник позивача Ландіхов О.В. позов підтримав та просив його задовольнити.
У судове засідання, призначене на 25.10.2022 представник позивача не з`явився, про розгляд справи судом повідомлений належним чином.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, слухає справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 17 березня 2023 року.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 26 червня 2020 року о 12 годині 12 хвилин на вул.Буніна (на ділянці між вул.Рішельєвська і вул.Пушкінська) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 і «Lexus» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2021 року, яка набрала чинності 07 червня 2021 року, у справі № № 522/6363/21 адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - закрито у зв`язку з закінченням на момент надходження до суду справи про адміністративне правопорушення та розгляду справи судом строку накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до висновку № 7320 експертного автотехнічного дослідження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 від 07.08.2020, який складено судовим експертом Скороходом К.М., зроблено наступні висновки:
1. В даній дорожній ситуації водій автомобіля Lexus, д/н НОМЕР_3 , ОСОБА_1 з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 10.2, 10.9 Правил дорожнього руху. В даній дорожній ситуації водій автомобіля Hyundai, д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повинна була діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.
2. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, невідповідність дій водія автомобіля Lexus, д/н НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , вимогам пункту 10.1, 10.2, 10.9 Правил дорожнього руху України перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
3. В даній дорожній ситуації, в діях водія автомобіля Hyundai, д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 з технічної точки зору, невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України не вбачається, тому її дії не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даного ДТП.
4. В даній дорожній ситуації, в діях водія автомобіля Hyundai, д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , які пов`язані з виникненням ДТП, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України не вбачається, тому її дії не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даного ДТП.
Відповідно до проведеного вище дослідження в даній дорожній ситуації, дії водія автомобіля Lexus, д/н НОМЕР_4 ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.2, 10.9 Правил дорожнього руху України, тому в його діях, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам зазначених пунктів Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (а.с. 12 17).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_2 є ТОВ «Агротранс-Холдінг» (а.с. 4).
Положення статей 33, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають дії учасників ДТП та страховика у випадку настання ДТП. При цьому положення цих норм закону виходять з того, що сторони правовідносин діють добросовісно, а невиконання обов`язків, передбачених цими нормами, має наслідком відмову в захисті права на відшкодування (підпункти 37.1.1, 37.1.2, 37.1.3, 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).
Тим самим Закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IV обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.
Водночас у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, цей Закон спрямований насамперед на захист прав осіб, потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 цього Закону).
Отже, положення вказаного Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована відповідальність винної особи. А тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.
ЦК України також передбачає, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 2, 4 ст. 14 ЦК України).
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Відтак, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
У своїй постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Ураховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16).
У відповідності до статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не зареєстрував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі 203/2/19 (провадження № 61-6983св20) міститься висновок про те, що визначений позивачем у позові склад сторін у справі (позивач та відповідач) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів)особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
З офіційного сайту МТСБУ щодо перевірки чинності поліса внутрішнього страхування вбачається, що транспортний засіб з д.н.з. НОМЕР_3 , станом на 26.06.2020 мав діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Даний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранс-Холдінг» заявлено до ОСОБА_1 , в той час як належним співвідповідачем в даній справі, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, має бути страховик особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, оскільки позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стосуються безпосередньо прав та обов`язків останнього, а тому пред`явлений позивачем позов лише до відповідача ОСОБА_1 є передчасним.
Виходячи з зазначеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що до участі у справі не залучено усіх учасників справи, зокрема, належних відповідачів.
При цьому суд не надає оцінку обґрунтованості позовних вимог по суті спору, оскільки питання про їх обґрунтованість у такому випадку мало б вирішуватися судом під час вирішення справи по суті за належного складу учасників справи, питання про права та обов`язки яких підлягає вирішенню за результатами розгляду позовних вимог.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року, справа №659/954/18.
Відповідно до п.2 ч.2 статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача, а тому в цій частині позов також не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранс-Холдінг» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 17 березня 2023 року.

Суддя Ю.І.Ковтун