Дата документу 27.02.2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК»

до

відповідача: ОСОБА_1

предмет та підстави позову: про стягнення заборгованості за кредитним договором

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

Представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно якого просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 31961,69 доларів США, а саме: суму заборгованості за кредитом 22905,18 доларів США, суму заборгованості за відсотками 9056,51 доларів США.

Позов обґрунтовано тим, що 19.05.2006 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №2006/13-2.06/476.

Загальними Зборами Акціонерів 09.03.2010 прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК».

Відповідно до п.1.1 Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 39000,00 доларів США.

Свої зобов`язання Позивач виконав, надавши грошові кошти Позичальникові, що підтверджується заявою на видачу готівки.

У порушення умов Договору, позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 19.09.2017 має прострочену заборгованість у розмірі 31961,69 доларів США, яка складається з суми заборгованості за кредитом 22905,18 доларів США, суми заборгованості за відсотками 9056,51 доларів США.

Відповідач відзиву на позов не надав, в заяві про розгляд справи без його участі, просить суд врахувати, що час вирішення спору позивач у позасудовому порядку звернув стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, який укладено у забезпечення вищезазначеного кредитного договору №2006/13-2.06/476 від 19.05.2006 (а.с.6, 44 т.2).

ІІ. Заяви, клопотання сторін.

Представник позивача 18.08.2018, 06.12.2018, 24.01.2018 надав до суду заяви про розгляд справи без участі представника (а.с.73-73, 151-152, 163-164 т.1).

Відповідач 17.08.2018, 06.12.2018, 24.01.2019 надав до суду заяви про відкладення розгляду справи (а.с.77, 154, 170 т.1).

Представник відповідача 20.11.2018, 29.03.2019, 16.04.2019, 07.10.2019, 10.06.2020 надав до суду заяви про відкладення розгляду справи (а.с.142, 188, 194, 231 т.1; а.с.29-30 т.2).

Представник позивача 23.05.2019, 15.07.2019, 28.04.2020, 28.10.2020, 03.12.2020, 21.04.2021, 27.05.2021, 23.06.2021, 15.07.2021, 21.09.2021, 20.10.2021, 18.05.2022, 27.06.2022, 07.09.2022, 11.10.2022, 01.11.2022 надав до суду заяви про відкладення розгляду справи (а.с.197, 209-210 т.1; а.с.19-20, 39-40, 62, 73, 78-79, 86, 90, 95, 99, 113, 119-120, 127, 136-137, 141-142, т.2).

Відповідач 22.08.2019 надав до суду клопотання про закриття провадження у справі (а.с.219 т.1).

Представник позивача 18.11.2019, 20.11.2020 надав до суду заяви про зупинення провадження у справі (а.с.235-236 т.1; а.с.48-49 т.2).

Представник відповідача 04.03.2020, 28.10.2020 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідача (а.с.6, 44 т.2).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси від 13 грудня 2017 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.31 т.1).

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 07 червня 2018 року дану цивільну справу направлено на розгляд до Іллічівського міського суду Одеської області за підсудністю (а.с.58 т.1).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справа розподілена для подальшого розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.63 т.1).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 19.07.2019 позовну заяву прийнято до свого провадження (а.с.66-67 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 25.10.2018 у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору відмовлено (а.с.134, 137-138 т.1)

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 23.08.2019 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі відмовлено (а.с.227-228 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26.03.2020 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовлено, залучено до участі у справі замість позивача АТ «Укрсоцбанк» його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк», , МФО 300346, п/р № ІВАN UA0000008, місцезнаходження: 03150, Україна, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100 (а.с.12-14 т.2).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20.11.2020 у задоволенні клопотання представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про зупинення провадження у справі відмовлено (а.с.58-59 т.2).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 08.12.2022 замінено по даній справі сторону Акціонерне товариство «Альфа-Банк на АТ «СЕНС БАНК» як правонаступника (а.с.161 т.2).

Окремо суд звертає увагу щодо участі в судових засіданнях представників позивача, їх викликів (повідомлень) в судові засідання.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

В матеріалах справи містяться докази, в яких представники позивача належним чином повідомлялися про час та місце судового розгляду справи, їх повідомлення здійснювалось з дотриманням процесуального законодавства (а.с.68, 76, 105-106, 109, 135-136, 139,-141, 146, 148, 156-157, 160-161, 178, 180, 186, 195, 196, 202-203, 206-208, 216-217, 228-229, 234, 247, 250 т.1; а.с.1, 4-5, 16-18, 27, 36, 38, 47, 60-61, 67, 69, 72, 77, 85, 94, 98, 107, 109-110, 112, 118, 125. 134, 140, 148 т.2) .

Разом з тим, представник позивача в судові засідання не з`являвся та на електронну адресу суду надходили клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.197, 209-210 т.1; а.с.19-20, 39-40, 62, 73, 78-79, 86, 90, 95, 99, 113, 119-120, 127, 136-137, 141-142, т.2).

Щодо подачі представником позивача чергового клопотання про відкладення розгляду справи призначеного на 27.02.2023 з підстав участі в іншому судовому засіданні, суд вважає вказану причину відсутності представника відповідача в судовому засіданні неповажною з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Так, представник позивача неодноразово надавав до суду аналогічні заяви про відкладення розгляду справи з тих самих підстав, тому судові засідання відкладались та в них оголошувались перерви.

Разом з тим, представник позивача до суду не з`явився, що не перешкоджає продовженню розгляду справи без його участі на підставі доказів наявних в матеріалах даної цивільної справи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Розгляд справи здійснювався судом в порядку спрощеного позовного провадження, явка сторін не визнавалась судом обов`язковою.

Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд звертає увагу, що провадження в цій справі відкрито ще 13.12.2017 (існує тривалий розгляд справи), тому з метою уникнення порушень вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна та яка гарантує кожному учаснику процесу право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, суд дійшов до висновку про продовження розгляду справи без участі сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах даної цивільної справи.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 19.05.200 між ОСОБА_1 та банком АКБ СР «Укрсоцбанк» укладено договір про Надання споживчого кредиту № 2006/13-2.06/476, за яким банк надав грошові кошти у розмірі 39 000 доларів США, на споживчі цілі зі сплатою 12.2 відсотків річних за користування кредитом, строком до 18 травня 2026 року (а.с.4-6 т.1).

Загальними зборами акціонерів 09.03.2010 прийняте рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.09.2008 та внесені відповідні зміни у Статут, відповідно до яких повне найменування банку стало: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

У забезпечення зазначеного договору був укладений Іпотечний договір від 23 травня 2006 року, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 37,6 м.2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 »А».

У порушення умов Договору, позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 19.09.2017 має прострочену заборгованість у розмірі 31961,69 доларів США, яка складається з суми заборгованості за кредитом 22905,18 доларів США, суми заборгованості за відсотками 9056,51 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.10-14 т.1).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 25.10.2018 у власність АТ «Укрсоцбанк» зареєстровано квартиру що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 »А» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43741400 від 29.10.2018, прийнятого на підставі іпотечного договору №1658 від 23.05.2006 (а.с.31-33 т.2).

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеса від 12.10.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100), державного реєстратора одеської філії КП «Реєстрація нерухомості» Шкоди Тетяни Миколаївни (65082, м. Одеса, вул. Дворянська, буд. 14), за участю третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 6), про визнання противним, скасування рішення державного реєстратора, скасування та поновлення записів в реєстрі - залишено без задоволення (а.с.173-181 т.2).

V. Оцінка Суду.

Відповідно до статей 526, 530 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

У частині першій статті 628 ЦК України та статті 629 ЦК України закріплено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

У порушення умов Договору, позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 19.09.2017 має прострочену заборгованість у розмірі 31961,69 доларів США, яка складається з суми заборгованості за кредитом 22905,18 доларів США, суми заборгованості за відсотками 9056,51 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.10-14 т.1).

Як вбачається з матеріалів справи, 25.10.2018 у власність АТ «Укрсоцбанк» зареєстровано квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43741400 від 29.10.2018, прийнятого на підставі іпотечного договору №1658 від 23.05.2006 (а.с.31-33 т.2), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.220-222 т.1).

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеса від 12.10.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк» (03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.100), державного реєстратора Одеської філії КП «Реєстрація нерухомості» Шкоди Тетяни Миколаївни (65082, м.Одеса, вул.Дворянська, буд.14), за участю третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65009, м.Одеса, вул.Черняховського, буд.6), про визнання противним, скасування рішення державного реєстратора, скасування та поновлення записів в реєстрі - залишено без задоволення (а.с.173-181 т.2).

Відповідно до ст.82 ч.4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

А відтак, правомірність переходу права власності справи за первісним позивачем на предмет іпотеки - квартиру за адресою АДРЕСА_1 , не підлягає доказуванню.

Банк в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку», скористався своїм правом та задовольнив свої вимоги шляхом набуття право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за даним кредитним договором.

За змістом частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно з частиною четвертою статті 36 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Відповідно до ч.1, 3, 5 ст.37 Закону «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскільки 25.10.2018 АТ „Укрсоцбанк" застосував іпотечне застереження згідно ст.36 Закону «Про іпотеку» та зареєстрував у власність ПАТ „Укрсоцбанк" квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що була предметом іпотеки за Іпотечним договором від 23.05.2006 в забезпечення зобов`язань за Кредитним договором №2006/13-2.06/476, укладеним 19.05.2005 між ОСОБА_1 і Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», тому кредит та всі кредитні зобов`язання за вказаним Кредитним договором є повністю погашеними з 25.10.2018 згідно ст.17, ст. 36 ЗУ «Про іпотеку», що також підтверджується, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з підстав відсутності заборгованості відповідача перед позивачем, а Верховним Судом Постановою від 23 грудня 2020 у справі №522/8782/16-ц роз`яснено, що мається на увазі під відсутністю предмета спору (зазначив, що якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору саме на час відкриття провадження, а не у припиненні його існування (зникнення) під час перебування справи в провадженні суду), беручи до уваги, що заборгованість за рахунок предмету іпотеки погашена вже після відкриття провадження у справі, тому не підлягає вирішенню клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі з цієї підстави.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Обґрунтовуючи дане судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст.6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, Суд-

У Х В А Л И В:

У позові Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлено 27 лютого 2023 року

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко