печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Соколова О.М.,

при секретарі судових засідань: Матвійчуку В.П.,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника боржника ОСОБА_1 про визнання судового наказу Печерського районного суду м.Києва від 19 липня 2022 року у цивільній справі № 757/13673/22-ц, таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду із заявою у якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ від 19 липня 2022 року у цивільній справі №757/13673/22-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви вказує, що 19 липня 2022 року Печерським районним судом м.Києва видано судовий наказ у цивільній справі № 757/13673/22-ц, яким присуджено стягнути з ОСОБА_2 (боржник) на користь ОСОБА_3 (стягував), аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Одночасно стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 248 грн. 10 коп. Однак заявниця вважає, що згаданий судовий наказ не підлягає виконанню, оскільки його було видано помилково, в порушення приписів процесуального права (правил територіальної юрисдикції).

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 20 вересня 2022 року прийнято до розгляду заяву представника боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа (судового наказу), виданого Печерським районним судом м. Києва від 19.07.2022 року у справі № 757/13673/22-ц за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , таким, що не підлягає виконанню та призначено справу до судового розгляду.

06.01.2023 року на адресу суду від представника боржника ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлялися судом належним чином.

Суд визнав можливим провести судове засідання за відсутності осіб, що не з`явились, оскільки їх неявка відповідно до положень процесуального закону не перешкоджає вирішенню даного питання.

Суд дослідивши матеріали справи і вивчивши заяву, прийшов до висновку про відмову у її задоволенні, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 липня 2022 року Печерським районним судом м.Києва видано судовий наказ у цивільній справі № 757/13673/22-ц, яким наказано стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти в розмірі однієї третини частини заробітку доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, на утримання дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 07 червня 2022 року до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 248 грн. 10 коп.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року» звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною другою статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З огляду на зміст вказаної норми, Верховний Суд надав роз`яснення у тексті своєї постанови від 16 січня 2018 року у справі справа № 755/15479/14-ц, що доцільно вирізнити підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків встановлених законом.

В той же час, заявницею не надано доказів на підтвердження підстав визначених статтею 432 ЦПК України для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, суд звертає увагу представника заявника, що остання не позбавлена можливості звернутися до суду з заявою про скасування судового наказу.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що заява про визнання виконавчого документа (судового наказу) таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 432 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 про визнання судового наказу Печерського районного суду м.Києва від 19 липня 2022 року у цивільній справі № 757/13673/22-ц, таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя О.М.Соколов