Справа № 700/63/23
Провадження № 2/700/50/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі

головуючого-судді: Пічкура С.Д.,

за участю секретаря судового засідання : Кравець І.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу № 700/63/23, провадження № 2/700/50/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Виноградської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно ,

установив:

До Лисянського районного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Виноградської сільської ради Звенигородськаого району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини, що і стало причиною звернення до суду із вказаним позовом.

Позивач в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує.

Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, направили суду клопотання про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного.

Із свідоцтва про смерть, виданого 08.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,9998 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Виноградської сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області.

Факт належності спадкодавцю вищевказаного спадкового майна підтверджується державним актом на право приватної власності на землю ІІ- ЧР № 050663 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого 28.01.1980 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і його батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно заповіту, складеного 04.04.2018 року в с. Виноград Лисянського району Черкаської області, посвідченого сільським головою Виноградської сільської ради , який не скасований, не змінений, іншим заповітом не відмінений, ОСОБА_2 , на випадок її смерті, заповіла земельну ділянку площею 2,69 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Виноградської сільської ради Лисянського району своєму синові ОСОБА_1 .

Із довідки виконавчого комітету Виноградської сільської ради Звенигородського району Черкаської області № 653 від 28.11.2022 року вбачається, що ОСОБА_2 проживала до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_1 .

Позивач звернувся до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини, що підтверджується постановою державного нотаріуса № 1187/02-31 від 23.11.2021 року.

Проте, позивач фактично прийняв спадщину шляхом спільного проживання з померлою, що підтверджується вищевказаною довідкою сільської ради, отже строк для прийняття спадщину не є пропущеним.

Верховний суд у своїй постанові від 19 грудня 2018 року у справі № 674/1307/15-ц зокрема вказав, що наявність чинної і не оскаржуваної позивачем постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право власності є додатковою перешкодою для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, оскільки законом не передбачений повторний розгляд питання якщо перше вирішено по суті.

Згідно п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1218, ст.1233 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За вимогами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

З огляду на викладене, оскільки позивач не може оформити право власності на вищевказану земельну ділянку, та іншим шляхом, ніж через суд, не може захистити своє право на спадкове майно, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачами право власності на вказане майно в порядку спадкування за заповітом, що не буде суперечити закону та при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно ч.5п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, інші спадкоємці на вказане майно відсутні.

За таких обставин необхідно визнати за позивачем право власності на спадкове земельну ділянку, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 5, 12, 13, 71, 74, 81, 142, 200, 211, 258, 259, 263, 265, 273, ЦПК України, суд ,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку площею 2,9998 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :02:001:0362, що розташована в адміністративних межах Виноградської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. Д. Пічкур