Справа № 496/170/23
Провадження № 2/496/828/23
27 лютого 2023 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Пендюри Л.О.
за участю секретаря - Дягилева В.В.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 2022 року і до повноліття дитини.
Свої вимоги мотивує тим, що 18.11.2017 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. У вказаному шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час нею подано позовну заяву про розірвання шлюбу, справа №496/4291/22 від 19.09.2022 року. З серпня 2022 року відповідач не бере участі у вихованні та утриманні їхньої спільної дитини, від усних домовленостей відмовився, у зв`язку з чим вона звернулась з даним позовом до суду.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що на задоволенні позовних вимог наполягає, просить справу розглянути у її відсутність і не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони перебувають у шлюбі з 18.11.2017 року (а.с.9).
Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.5).
Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка про Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області №1279 від 23.12.2022 року (а.с.3).
Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.
Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно положень ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
У відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Приймаючи до уваги вищевикладене, обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, при цьому відповідач не виконує свої обов`язки, встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, а тому суд приходить до висновку, що він зобов`язаний утримувати свого малолітнього сина та забезпечувати йому належний рівень життя.
При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги те, що відповідач є батьком малолітньої дитини, має працездатний вік, доказів, які б свідчили про незадовільний стан здоров`я відповідача, або які б підтверджували знаходження на його утриманні непрацездатних осіб, або сплати аліментів іншим дітям суду не надано, у зв`язку з чим суд вважає можливим стягнути з нього аліменти у зазначеному позивачкою розмірі.
При цьому суд зазначає, що необґрунтованою є вимога позивачки про стягнення аліментів з 2022 року, тобто за минулий час, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а ч. 2 вказаної статті встановлено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Аналіз статті 191 Сімейного кодексу України свідчить про те, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.
Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.
Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.
Отже, за загальними правилами, регламентованими нормами Сімейного кодексу України, недоцільним є обтяження відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягненим аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.
Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими.
Згідно положень ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Водночас, позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею вживалися заходи щодо стягнення з відповідача аліментів і що батько дитини ухилявся від їх сплати за минулий період.
Більш того, у позовній заяві позивачка вказала, що відповідач від усних домовленостей відмовився, що свідчить про їх існування певний період часу та спростовує твердження позивачки, що відповідач в минулому повністю ухилявся від утримання сина.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.
Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.
Стягувати зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий 09.01.2018 року органом 5127, РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Біляївським РВ ГУДМС України в Одеській області 19.08.2014 року, РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - з 09.01.2023 року.
Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий 09.01.2018 року органом 5127, РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів за минулий період - відмовити.
Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його отримання.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачкою протягом тридцяти днів з дня його отримання до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.
Суддя Л.О. Пендюра