Дата документу 01.03.2023 Справа № 331/7167/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/7167/17 Головуючий у 1 інстанції: Скользнєва Н.Г.
Провадження № 22-ц/807/614/23 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А
01 березня 2023 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів: Гончар М.С.
за участі секретаря: Камалової В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південнго міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у особі державного виконавця Кабаченко Юлії Юріївни на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Бізденежного Сергія Романовича на бездіяльність державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Радченко Вікторії Сергіївни, заінтересована особа боржник ОСОБА_2 ,
У серпні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Бізденежного С.Р. звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального упра-вління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Радченко В.С., яка полягає в не направленні до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, без вилучення паспортного документа; в нерозгляді клопотання представника стягувача від 20.05.2021р. про направлення до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 ; проханні покласти на державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Радченко В.С. обов`язку направити до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вскарзі зазначено, що в провадженні Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі ПС МУ МЮ (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 59254657 по примусовому виконанню виконав-чого листа № 331/7167/17, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 21.05.2019р., про стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 основного боргу у розмірі 9 000,00 доларів США, 3 % річних - у розмірі 1 261,17 доларів США, а також понесених судових витрат у вигляді професійної правничої допомоги у розмірі 6 400,00 грн. та 2 733,75 грн. судового збору, а всього 10 261,17 доларів США та 9133,75 грн.
Станом на день звернення до суду з цією скаргою жодних ефективних дій державний вико-
навець не здійснив своєчасно. Так, ОСОБА_1 07.10.2020p. як стягувач у виконавчому провад-женні звернувся до державного виконавця із клопотанням про направлення до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, без вилучення паспортного документа. Але державним виконавцем заходів по його заяві не здійснено, тому 11.11.2020р. ним було направлено на ім`я начальника Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі ПС МУ МЮ (м. Дніпро) скаргу на бездіяльність державного виконавця щодо виконання вказаного клопотання. Та після цього, 23.11.2020р. Шевченківським судом м. Запоріжжя було зареєстровано подання дер-жавного виконавця про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання, покладені на них судовим рішенням.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2020р. було відмовлено у задоволенні подання через неякісне змістовне наповнення подання, ігнорування державним виконавцем викликів до суду та надання суду доказів в обґрунтування підстав застосування до боржника обмеження на виїзд за кордон (що вбачається із змісту ухвали суду від 18.12.2020p.).
Зазначені обставини свідчать про неналежне виконання посадових обов`язків з боку державного виконавця, грубе порушення прав і законних інтересів стягувача ОСОБА_1
25.01.2021р. наступне подання державного виконавця було залишено без задоволення через неналежне його представлення у суді, а також у зв`язку з неподанням доказів, що обґрунтовують це подання.
20.05.2021р. представником стягувача вчергове було подано клопотання до державного ви-конавця про підготовку якісного за змістом, обґрунтованого і підтвердженого документально подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без вилучення паспортного документа. Але станом на день звернення до суду з цією скаргою вказане клопотання залишається проігнорованим, чим, на думку заявника, державний виконавець здійснює тривале порушення прав і законних інтересів стягувача по виконавчому провадженню.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2022 року скаргу задоволено.
Визнано бездіяльність державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Радченко В.С., яка полягає в не направленні до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, без вилучення паспортного документа, незаконною.
Визнано бездіяльність державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Радченко В.С., яка полягає в не розгляді клопотання представника стягувача від 20.05.2021р. про направлення до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, без вилучення паспортного документа, незаконною.
Зобов`язано державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Радченко В.С. направити до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 3000 грн., а також 454,00 грн. компенсації сплати судового збору, а всього 3454,00 грн.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Шевченківський ВДВС у місті Запо-ріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у особі держав-ного виконавця Кабаченко Ю.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 ..
В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що спрямування до суду подання про
обмеження у праві виїзду боржника за межі України є правом, а не обов`язком державного вико-навця. Більш того, державним виконавцем не було допущено бездіяльності, на яку вказує скарж-ник, оскільки до оскарження ним до суду бездіяльності державного виконавця останній тричі звертався з відповідним поданням, але всі вони не були задоволені судом. В скарзі вказується, що 17.11.2021р. державний виконавець Радченко В.С. звільнилась з Шевченківського ВДВ, а тому не можна на неї покладати будь-який обов`язок з вчинення виконавчих дій у виконавчому провад-женні № 59254657.
До судового засідання апеляційного суду 01 березня 2023р. з`явилась представник Шевчен-ківського ВДВС Кабаченко Ю.Ю., яка підтримала апеляційну скаргу.
ОСОБА_1 та його представник адвокат Бізденежний С.Р. до судового засідання апеляційного суду 01 березня 2023р. не з`явились. Судову повістку у це засідання отримано адво-катом ОСОБА_3 14.02.2023р., що є належним повідомленням і самого скаржника стягувача ОСОБА_1 . Клопотань про відкладення розгляду справи від них до апеляційного суду не надійшло.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 і його адвокат Бізденежний С.Р. були обізнані про розгляд справи, колегія відповідно до приписів ч. 2 статті 372 ЦПК України розглянула справу за їх відсутності.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника апелянта в особі Кабаченко Ю.Ю., яка просила задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Шевченківського ВДВС у м. Запорі-жжі ПС МУ МЮ (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 59254657 з примусового виконання виконавчого листа N 331/7167/17, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 21.05.2019р., про стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з ОСОБА_2 основного боргу у розмірі 9 000,00 доларів США, 3 % річних у розмірі 1261,17 доларів США, а також понесених судових витрат у вигляді професійної правничої допомоги у розмірі 6 400,00 грн. та 2 733,75 грн. судового збору, а всього 10 261,17 доларів США та 9133,75 грн.
З моменту відкриття виконавчого провадження й до теперішнього часу ОСОБА_2 як боржником по виконавчому провадженню не вчинено жодних дій на виконання судового рішення, всупереч ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" не подано державному виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема, про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; допущено ігнорування викликів державного виконавця.
З відповідей Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України щодо боржника ОСОБА_2 встановлено, що інформація про дохід боржника з місця роботи та отримання боржником пенсії відсутня. Також в боржника відсутні відкриті рахунки в фінансових установах. Крім цього, рухомого чи об`єктів нерухомого майна за боржником не зареєстровано.
Відповідно до матеріалів справи місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адре-сою: АДРЕСА_1 .
Матеріали виконавчого провадження містять повідомлення Державної міграційної служби України від 11.09.2019р. про те, що боржник ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 22.10.2012р. органом видачі 2301. Із матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_2 має паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області від 22.03.97р.
Підставою для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 як боржника по виконавчому провадженню без вилучення паспортного документа є наявність ухилення боржника від виконання зобов`язань
З моменту ухвалення судового рішення, а також видачі виконавчого листа ОСОБА_2
як боржником по виконавчому провадженню не вжито жодних заходів з метою виконання рішення суду.
Між тим, станом на день звернення до суду ОСОБА_1 з цією скаргою жодних ефектив-них дій державний виконавець не здійснив своєчасно.
07.10.2020p. ОСОБА_1 як стягувач у виконавчому провадженні звернувся до державного виконавця із клопотанням про направлення до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , без вилучення паспортного документа.
Але державним виконавцем ніяких заходів за цим клопотанням не вчинено, тому 11.11.2020 р. ним було направлено на ім`я начальника Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі ПС МУ МЮ (м. Дніпро) скаргу на бездіяльність державного виконавця Радченко В.С. щодо виконання вказаного клопотання.
Після цього, 23.11.2020р. Шевченківським судом м. Запоріжжя було зареєстровано подання державного виконавця про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання, покладені на них судовим рішенням.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2020р. було відмовлено у задоволенні подання через його неякісне змістовне наповнення, ігнорування державним виконавцем викликів до суду та надання суду доказів в обґрунтування підстав застосування до боржника обмеження на виїзд за кордон, що вбачається із змісту ухвали суду від 18.12.2020p.
Зазначені обставини свідчать про неналежне виконання посадових обов`язків з боку держав-ного виконавця Радченко В.С., грубе порушення прав і законних інтересів стягувача ОСОБА_1
25.01.2021р. чергове подання державного виконавця було залишено без задоволення через
неналежне його представлення у суді, а також не подання доказів, що обґрунтовують це подання.
20.05.2021р. представником стягувача вчергове було подано клопотання до державного виконавця про підготовку якісного за змістом, обґрунтованого і підтвердженого документально подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , без вилучення паспортного документа. Але клопотання було залишено взагалі без відповіді та реагування.
Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість скарги ОСОБА_1 , оскільки державний виконавець Радченко В.С. під час виконання в період з червня 2020р. по серпень 2021р. (включно) виконавчого листа N 331/7167/17, виданого Жовтне-вим районним судом м. Запоріжжя 21.05.2019р., не дотрималась вимог Закону України «Про ви-конавче провадження» щодо ефективного та своєчасного здійснення виконавчих дій, та не вжи-вала всіх необхідних заходів примусового виконання, а саме, не направила належним чином ви-кладеного подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без вилучення пас-портного документа, безпідставно протягом тривалого часу не розглядала письмове клопотання представника стягувача адвоката Бізденежного С.Р., не направила до суду подання.
Задовольняючи скаргу повністю, суд першої інстанції також стягнув з Шевченківського ВДВС всі понесені скаржником судові витрати: з оплати правової допомоги 3000 грн. та з оплати судового збору в сумі 454 грн.
Між тим, колегія погоджується з рішення суду не в повній мірі з огляду на наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час подання скарги ОСОБА_1 ) виконавче провадження як завершальна стадія судового про-вадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це
сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відпові-дно до цього Закону.
Статтею 18 ЗУ «Про виконавче провадження» визначаються обов`язки і права виконавців.
Згідно з частиною 2 вказаної статті до обов`язків виконавця належить, серед іншого, роз-гляд в установлені законом строки заяв сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхніх клопотань. А згідно з частиною 3 статті 18 цього Закону, якою передбачаються права виконавця, у пункті 19 визначено право у разі ухилення боржника від виконання зобов`яань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.
Отже, з аналізу змісту статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» можна дійти висновку, що направлення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу це є правом державного виконавця, а не його обов`язком.
У такому разі на підставі матеріалів виконавчого провадження державний виконавець само-стійно приймає рішення щодо спрямування такого подання до суду. А тому і примушування державного виконавця виконати такий захід як обов`язок не можна, зокрема, й в судовому порядку.
До того ж, висновки суду не відповідають матеріалам виконавчого провадження, з яких вба-чається, що державний виконавець при виконанні виконавчого листа N 331/7167/17, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 21.05.2019р., тричі зверталась до суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , але ці подання судами залишались без задоволення. Зокрема, з двома поданнями із трьох зверталась саме державний виконавець Радченко В.С.
Суд безпідставно прийняв як обґрунтовану точку зору скаржника ОСОБА_1 щодо неякісного змісту текстів подання та неналежне їх супроводження у суді державним виконавцем, що, на думку колегії, не є свідченням бездіяльності державного виконавця Радченко В.С.
В ухвалі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2020р. дійсно суд зазначив, що державний виконавець до суду не з`явився та не надав суду матеріали виконавчого провадження, що позбавило суд можливості перевірити доводи подання. Але суд не позбавлений був можливості витребувати їх у державного виконавця, відклавши розгляд справи. Крім того, матеріли тієї справи судом при розгляді цієї скарги ОСОБА_1 не досліджувались, а тому не можна визнати, що державний виконавець був належним чином повідомлений про судове засідання щодо розгляду подання.
Зі змісту ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2021р. слідує, що у задоволенні подання державного виконавця Радченко В.С. було відмовлено у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 направив до суду пояснення, згідно з якими він не проживав деякий час за місцем реєстрації, тому не отримував копії ухвал та вимог державного виконавця. У письмових заявах визнав боргові обов`язки перед стягувачем та зобов`язався їх виконувати. Тому суд не найшов підстав для задоволення подання.
Отже, подання в будь-якому випадку державний виконавець Радченко С.В. до суду спря-мувала, тобто не можна визнати, що в цій частині нею допущено повну бездіяльність. Та лише на суд покладається обов`язок при їх розгляді з`ясувати, чи підтверджено факт ухилення боржника, але ажніяк не на стягувача, який не є об`єктивним у оцінці всіх обставин у сукупності, якими може бути підтверджено саме факт ухилення, а не будь-які інші обставини невиконання рішення суду боржником.
Зважаючи на вказану мотивацію, колегія вважає, що суд безпідставно визнав встановленою бездіяльність державного виконавця Радченко С.В. щодо не направлення нею подання до суду про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України та покладення на неї обов`язку подати таке клопотання до суду. Тому ухвалу суду щодо задоволення скарги ОСОБА_1 в цій частині відповідно до приписів п.п. 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України слід скасувати із відмовою у задоволенні цієї частини скарги.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом безпідставно задоволено скаргу ОСОБА_1 також і в частині не надання відповіді на його клопотання від 20.05.2021р. про направлення до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, то колегія вказує наступне.
Як вже встановлено вище, відповідно до приписів п. 3 ч. 2 статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» своєчасний розгляд клопотань учасників виконавчого провадження є обов`язком виконавця.
Встановлено, що ОСОБА_1 20.05.2021р. спрямував чергове клопотання державному виконавцю Радченко В.С. про надання до суду подання щодо тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, але відповіді на нього не отримав, а само подання до суду подано не було. Тобто це клопотання залишено державним виконавцем без реагування не лише до дня подання цієї скарги ОСОБА_1 до суду, але й на час перегляду справи апеляційним судом.
Відтак, колегія вважає, що суд обґрунтовано визнав бездіяльність державного виконавця Радченко С.В. щодо ненадання відповіді на це клопотання незаконною, та колегія з цим повністю погоджується, оскільки в такому разі державний виконавець не виконала свій обов`язок.
У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що 17.11.2021р. державний виконавець ОСОБА_4 звільнена з посади, а тому Шевченківському ВДВ невідомо, з яких причин нею не виконано вимоги п. 3 ч. 2 статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження».
Ці обставини підтверджуються долученим до апеляційної скарги наказом № 4660-к від 16.11.2021р.начальника Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро) ( а.с. 182).
Але це не може бути підставою для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 щодо встановленої бездіяльності цього державного виконавця, що виразилась у ненаданні відповіді на клопотання, оскільки від дня подання скаржником клопотання до дня звільнення ОСОБА_4 пройшли всі строки для надання відповіді.
Також встановлено, що до теперішнього часу не надано відповіді на клопотання ОСОБА_1 й наступним державним виконавцем, якому передано виконавче провадження.
Отже, не покладаючи обов`язок на державного виконавця подати до суду подання про тимчасове обмеження боржника, що буде втручанням у право державного виконавця, який самостійно визначає наявність підстав для такого заходу, колегія все ж таки вважає, що бездіяльність щодо ненадання відповіді на клопотання ОСОБА_1 від 20.05.2021р. є наявною. Тому рішення в цій частині слід залишити без змін.
Щодо стягнутих судом судових витрат у цій справі, то колегія виходить із такого.
Відповідно до вимог пункту 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням того, що скарга містить три вимоги, але апеляційним судом рішення скасовується із відмовою у задоволенні двох вимог скарги, всі судові витрати, розмір яких апелянт не оспорює, слід поділити на три та лише у їх третині компенсувати скаржнику ОСОБА_1 .
Так, судом до компенсації ОСОБА_1 визначено судовий збір в сумі 454 грн. за подачу апеляційної скарги на ухвалу про залишення скарги без розгляду та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн., тому їх розмір на стадії апеляційного розгляду слід зменшити: судовий збір до 151, 20 грн., витрати на правову допомогу до 1000 грн.
Натомість, пропорційно до двох вимог скарги, у яких ОСОБА_1 апеляційним судом було
відмовлено, апелянту підлягає компенсація витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, що становить: 2684 : 3 х 2 = 1789,30 грн.
Взаємозарахуванням належних кожному учаснику сум судового збору слід визначити до компенсації апелянту суму судового збору у розмірі: 1789,30 грн. 151,20 грн. = 1638,10 грн.
При вирішенні питання, в якому порядку слід компенсувати витрати учасників, колегія зазначає, що стягувачі за скаргами на дії державного виконавця звільнені від сплати судового збору при їх поданні до суду першої інстанції, а тому витрати апелянта підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Проте й Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеси), яким спла-чено судовий збір за подання апеляційної скарги в цій справі, є державним бюджетним органом, а тому за його рахунок не можуть бути компенсовані судові витрати скаржника стягувача у виконавчому провадженні. Такий обов`язок покладається саме на державу, а відтак, судові витра-ти ОСОБА_1 у розмірі 1000 грн. слід компенсувати також за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
Апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у особі державного виконавця Кабаченко Юлії Юріївни задовольнити частково.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2022 року скасувати в частині задоволення скарги ОСОБА_1 щодо визнання незаконною бездіяльності державного виконавця Радченко Вікторії Сергіївни з не направлення до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 і зобов`язання її направити таке подання до суду і в частині вирішення питання про судові витрати скасувати.
В задоволенні скарги ОСОБА_1 у скасованій частині відмовити.
В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави судові витрати на правову допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча ) гривень у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Компенсувати Південному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції
(м. Одеса) судовий збір у сумі 1 638 (одна тисяча шістсот тридцять вісім) гривень 10 копійок у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України..
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 березня 2023 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.