печерський районний суд міста києва
Справа № 757/218/22-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Вовк С. В. ,

при секретарі судового засідання - Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», третя особа ОСОБА_2 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та компенсації моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

У січні 2022 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва із вказаним позовом, у якому просив стягнути невиплачене страхове відшкодування у розмірі 44 099,28 грн, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 4 400, 26 грн, 3% річних у розмірі 823, 00 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 561,67 грн. Також позивач просить стягнути грошове відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 7 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 30 січня 2021 року близько 16 год 40 хв у місті Києві на вулиці Саперно-Слобідська відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій транспортний засіб - автомобіль марки «MITSUBISHI ASH», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , власник транспортного засобу є ОСОБА_1 (позивач), зазнав значних ушкоджень.

30 січня 2021 року позивач повідомив представників відповідача про страховий випадок, оскільки поліс ОСЦПВ водія, що скоїв ДТП, був зареєстрований у ПАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» за номером № АО/4584712 від 15 травня 2020 року.

Граничним строком виконання зобов`язання відповідачем для здійснення страхової виплати є 30 квітня 2021 року.

У серпні 2021 року до відповідача та Моторного (Транспортного) Страхового Бюро України було направлено відповідні адвокатські запити щодо досудового врегулювання спору та своєчасної виплати належного страхового відшкодування.

Посилаючись на положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить стягнути на його користь з відповідача невиплачене страхове відшкодування у розмірі 44 099,28 грн, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 4 400, 26 грн, 3% річних у розмірі 823, 00 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 561,67 грн. Також позивач просить стягнути грошове відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 7 000, 00 грн.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

05 січня 2022 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яку 26 березня 2020 року передано судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Вовк С. В. від 05 січня 2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти нього.

З огляду на наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 30 січня 2021 року о 16 год 40 хв у місті Києві на вулиці Саперно-Слобідська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «MITSUBISHI ASH», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля «MERCEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_2 .

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №015352, ОСОБА_3 визнано таким, що порушив вимоги п.2.35, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Суд встановив, що транспортний засіб «MERCEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_2 , застраховано Приватним акціонерним товариством «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», що підтверджується полісом № АО/4584712 від 15 травня 2020 року.

Листом № 366 від 12 серпня 2021 року, ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» у відповідь на адвокатський запит №15а від 07 серпня 2021 року щодо надання інформації про страховий випадок від 30 січня 2021 року за полісом АО/4584712 повідомило, що по вказаній події оформлено страховий акт на виплату, сума страхового відшкодування становить 44 099, 28 грн та виплата планується найближчим часом.

Листом № 366 від 12 серпня 2021 року, ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» повідомило, що до них застосовано захід впливу у вигляді тимчасового зупинення ліцензії на провадження діяльності з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності закон № 1961-IV (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 закону № 1961-IV).

Цивільна відповідальність носить майновий характер: особа, яка заподіяла шкоду, зобов`язана повністю відшкодувати збитки потерпілому, тобто третій особі. Підписанням договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів даний обов`язок перекладається на страховика.

Однак, чинне законодавство, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, нерозривно пов`язує момент виникнення обов`язку страховика щодо здійснення виплати страхового відшкодування із настанням страхового випадку.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно зі ст. 6 закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом закону № 1961-IV (ст. ст. 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Порядок відшкодування шкоди пов`язаний з пошкодженням транспортного засобу закріплений у ст. 29 Закону № 1961-IV, де вказано, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу.

Відповідно до абз. 1 п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З урахуванням встановлених обставин справи суд вважає, що позивачем доведені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 44 099, 28 грн.

Що стосується заявленого позивачем стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені, інфляційних витрат та 3 % річних суд зазначає.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки зобов`язання ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 01 червня 2016 року у справі №6-927цс16.

Згідно із ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Беручи до уваги викладені обставини, суд дійшов висновку, що ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» прострочивши виконання грошового зобов`язання (здійснення виплати страхового відшкодування в повному обсязі), повинен також сплатити позивачу : пеню за період з 30.04.2021 по 13.12.2021 включно 4 400, 26 грн.; 3% річних на суму заборгованості за період з 30.04.2021 по 13.12.2021 включно в розмірі 823,00 грн.; інфляційні втрати за період з травня 2021 року по листопад 2021 року включно, в розмірі 1 561, 67 грн.

Щодо вимог позову про стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Отже, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні у справі обставини, суд вважає, що порушення відповідачем зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування, викликала у позивача негативні емоції, проте, оцінюючи психологічні наслідки для позивача, відсутність доказів щодо спричиненої моральної шкоди та на підставі принципу диспозитивності цивільного судочинства, що суд не може вийти за межі позовних вимог, суд приходить до висновку, що такі негативні емоції не досягли рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст. 77 ЦПК України, на спростування доводів позивача.

Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими судом, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно з статтею 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, у тому числі судовий збір сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду, у разі задоволення позову і пропорційно до задоволеної частини, а саме 798, 13 грн.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у сумі 12 500, 00 грн стороною позивача надано до суду:

- Договір про надання професійної правничої допомоги від 01 грудня 2021 року;

- Акт надання професійної правничої допомоги № 1 від 13 грудня 2021 року на суму 12 500 грн.

наданих послуг до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 34 від 02 листопада 2021 року;

- Ордер адвоката Войнової Наталі Володимирівни від 10 грудня 2021 року;

- Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3209.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 987, 50 грн.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст. ст. 3, 8, 21, 24, 34, 55, 56, 62, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 1-22, 23, 625, 979, 988,999, 1167, 1166, 1187 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1-18, 76-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 289, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (вул. Бастіонна, буд. 5/13, м. Київ, 01014), третя особа ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та компенсації моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (вул. Бастіонна, буд. 5/13, м. Київ, 01014) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) невиплачене страхове відшкодування у розмірі 44 099, 28 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (вул. Бастіонна, буд. 5/13, м. Київ, 01014) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 4 400, 26 грн, 3% річних у розмірі 823, 00 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 561, 67 грн.

У задоволенні решта позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (вул. Бастіонна, буд. 5/13, м. Київ, 01014) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 798, 13 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 987, 50 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя С. В. Вовк