Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/187/23
Провадження № 2/494/184/23
22 березня 2023 року Березівський районний Одеській області у складі:
головуючого - судді Панчишина А.Ю.,
при секретарі Твердун Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Основа» з участю третьої особи Приватного підприємства «Хлібопродукт» про розірвання договору оренди земельної ділянки,
Умовами договору оренди земельної ділянки №101 від 09.09.2016 року, не передбачено передачу даної земельної ділянки орендарем в суборенду третім особам, повідомлення про те, що орендарем було прийнято рішення про передачу даної земельної ділянки в суборенду, ОСОБА_2 не надходило, згоди на суборенду вона не надавала.
Таким чином відповідач всупереч чинному законодавству України та договору оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.2016, без згоди позивача надав в суборенду, належну їй земельну ділянку, яку вона передала йому в оренду.
З моменту отримання листів та до теперішнього часу керівник та засновник ТОВ «Агрофірма Основа» на зв`язок зі ОСОБА_2 не виходили, на телефонні дзвінки не відповідають, тому вона вимушена звертатися до суду з метою розірвати договір оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.2006 року у зв`язку із порушенням орендарем умов даного договору оренди та чинного законодавства України.
Позивач в судове засідання 21 березня 2023 року не з`явилась, однак належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Її представник подала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, просила задовольнити позовні вимоги і не заперечувала з приводу винесення заочного рішення по справі.
Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Основа» був належним чином повідомлений про судовий розгляд, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив . Відзив на позовну заяву не подав.
Третя особа була належним чином повідомлена про судовий розгляд, в судове засідання не з`явилась.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової шкоди).
Згідно ч.1 ст.626 та ч.1 ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст.ст.526, 629, 651 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;договір є обов`язковим для виконання сторонами; зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п.6 ч.1 ст.3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 03.09.2020 року після одруження ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_2 .
Таким чином зазначена земельна ділянка належить на праві власності позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №949813.
Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Правовідносини, що склалися між позивачем і відповідачем, регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі»: Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про оренду землі», в редакції, яка була чинною станом на 05 вересня 2018 року, «Орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частіша може бути передана в суборенду».
Відповідно до п. 6 ст. 93 Земельного кодексу України: «Орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця, крім випадків, визначених законом, передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда)».
Відповідно до ст. 773 та ст. 774 Цивільного кодексу України: «Наймач зобов`язаний володіти та/або користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом».
Отже, підставою для передання земельної ділянки в суборенду є передбачення такої можливості в договорі або письмова згода орендодавця.
Умовами договору оренди земельної ділянки №101 від 09.09.2016 року, не передбачено передачу даної земельної ділянки орендарем в суборенду третім особам. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів повідомлення орендодавця, в даному випадку позивача, про передачу земельної ділянки в суборенду, і що остання надала згоду на укладення договору суборенди.
Відповідно до договору оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.2016 року, розмір орендної плати становить 3% від нормативної грошової оцінки на рік, а відповідно до договору суборенди даної земельної ділянки, який було укладено 05.09.2018 року між ТОВ «Агрофірма Основа» та ПП «Хлібопродукт», орендна плата становить 10% від грошової оцінки земельної ділянки на рік, , що суперечить чинному законодавству, оскільки, відповідно до статті 8 Закону України «Про оренду землі»: «Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому», відповідно до статті 774 Цивільного кодексу України: «До договору піднайму застосовуються положення про договір найму»,тобто, орендна плата за суборенду даної земельної ділянки не має перевищувати 3% від нормативної грошової оцінки на рік.
Відповідно до пункту 1 статті 203 та пункту 1 статті 215 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п 'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Таким чином, в супереч умовам договору оренди землі №101 від 09.09.2016 року, статті 8 Закону України «Про оренду землі», статті 93 Земельного кодексу України та статті 774 Цивільного кодексу України, ТОВ «Агрофірмою Основа», було передано в суборенду орендовану земельну ділянку, без надання на це згоди орендодавця, що є підставою для розірвання даного договору оренди землі.
Згідно трекінгу відстеження поштових відправлень Укрпошти, 25.10.2022 року ТОВ «Агрофірма Основа», було отримано заяву ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.2016 року, а 20.10.2022 року ПП «Хлібопродукт» було отримано письмове повідомлення про намір ОСОБА_2 розірвання оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.2016 року. З моменту отримання листів та до теперішнього часу представник ТОВ «Агрофірма Основа» на зв`язок зі позивачем не виходили, таким чином врегулювати спір в досудовому порядку сторонам не вдалось.
Частиною1 ст.628 ЦК України закріплено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За правилами статті 651 ЦК України, умовою розірвання договору в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Відповідно до ч.3,4 ст.31 та ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачене законом або договором. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст.24,25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 зазначено, що «зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 264, 280-282 ЦПК України, ст.ст.6,16,23,526,611 ЦК України, ст.ст.8,13 Закону України «Про оренду землі», ст.93 ЗК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Основа» з участю третьої особи Приватного підприємства «Хлібопродукт» про розірвання договору оренди земельної ділянки - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Панчишин А.Ю.