Провадження №2/447/3/23
Справа №447/2786/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

21.02.2023 Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бачун О. І.

за участю секретаря судового засідання Данилів О.І.

представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві Львівської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

29.11.2018р. позивачка ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 автомобіль марки FIAT DOBLO, реєстраційний номер НОМЕР_1 та визнати за нею право власності на 1/2 частку автомобіля марки FIAT DOBLO, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.02.2009р. вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 . Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 29.02.2016року шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу сторонами нажито спільне майно автомобіль марки FIAT DOBLO, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Правовстановлюючі документи на спільне майно оформлено на відповідача. Оскільки з відповідачем вона не досягла згоди щодо користування, розпорядження та володіння спільним майном, тому звернулася в суд за захистом своїх прав.

23.11.2018 ухвалою судді Миколаївського районного суду Львівської області Карбовніка І.М. позовну заяву залишено без руху.

11.12.2018 позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви

23.11.2018року ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області відкрито провадження по справі і призначено підготовче засідання.

20.09.2019 подано до суду заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої, просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 транспортний засіб марки FIAT DOBLO, 2011р.в., номер кузова(шасі рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; провести поділ спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки FIAT DOBLO, 2011р.в., номер кузова(шасі рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №1523/01/4645/2016 від 21.04.2016; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля « транспортного засобу марки FIAT DOBLO, 2011р.в., номер кузова(шасі рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 » в розмірі 118670,50грн. та судові витрати.

08.10.2019 ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу. Провадження по справі зупинено.

11.02.2020 до Миколаївського районного суду Львівської області поступив висновок експерта №6010 від 31.01.2020

Ухвалою суду від 12.02.2020 поновлено провадження по справі.

14.07.2020 та 27.07.2020 позивачка подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої, просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 транспортний засіб марки FIAT DOBLO, 2011р.в., номер кузова(шасі рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; провести поділ спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки FIAT DOBLO, 2011р.в., номер кузова(шасі рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №1523/01/4645/2016 від 21.04.2016; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 грошову компенсацію 1/2 частини вартості транспортного засобу марки FIAT DOBLO, 2011р.в., номер кузова(шасі рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 » в розмірі 93805,50грн. та судові витрати.

10.02.2021року представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог.

26.02.2021 представником відповідача адвокатом Ощипок В.С. подано до суду клопотання про залишення без розгляду уточнену позовну заяву від 10.02.2021.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 26.02.2021 відмовлено у задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про залишення позовної заяви без розгляду.

15.03.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки автомобіль дійсно був придбаний під час шлюбу, однак у період коли шлюбні відносини між сторонами вже було припинено. В позовній заяві про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів позивачка вказує, що з вересня 2014 року між ними припинено ведення спільного господарства, побуту та немає спільного бюджету, тобто відповідач вважає спірний автомобіль його приватною власністю, оскільки такий придбаний за його власні кошти.

22.03.2021 ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

Розпорядженням керівника Миколаївського районного суду Львівської області від 18.06.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у звязку із звільнення ОСОБА_8 із посади судді.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2021 цивільну справу №447/2786/18 передали в провадження судді Бачуна О.І.

Ухвалою судді Миколаївського районного суду Львівської області від 18.06.2021 вищевказану справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 16.05.2022 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені уточнені позовні вимоги підтримали повністю, надавши суду пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Просили визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки FIAT DOBLO, 2011р.в., номер кузова(шасі рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 грошову компенсацію 1/2 частини вартості транспортного в розмірі 93805,50грн. Додатково пояснив, що сторони перебували в зареєстровану шлюбі з 2009 по 2016р. Спірний автомобіль 18.02.2015р. був зареєстрований за відповідачем. Просив визначити йому п`ятиденний строк для з дня отримання копії рішення для заявлення вимог про компенсацію витрат

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 просив повністю відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки спірний автомобіль був придбаний за кошти відповідача 18.02.2015року, а сторони фактично припинили шлюбні відносини та проживали окремо з вересня 2014року, тому автомобіль є його приватною власністю

Судом встановлено:

14.02.2009року між сторона по справі був укладений шлюб, актовий запис №1, що зареєстрований у Станківецькій сільській раді Миколаївського району Львівської області.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 29.02.2016року розірвано шлюб, укладений 14 лютого 2009року у Станківецькій сільській раді Миколаївського району Львівської області між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , актовий запис 01.

Як вбачається із актів обстеження відсутності за місцем реєстрації ОСОБА_3 від 27.09.2016року, 28.03.2017року, 26.12.2017року, 05.03.2018року складеного комісією Станківецької сільської ради Миколаївського району Львівської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 про те, фактично з вересня 2014року за даною адресою не проживає та спільного господарства не веде. Син ОСОБА_9 проживає з батьком за вищевказаною адресою та перебуває на його вихованні та утриманні.

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №1523/01/4645/2016 від 21.04.2016року, ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_10 автомобіль марки FIAT DOBLO, 2011р.в., номер кузова(шасі рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що марки FIAT DOBLO, 2011р.в., номер кузова(шасі рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 був зареєстрований за ОСОБА_4 18.02.2015року підрозділом МВС центр 4609. Вказаний транспортний засіб належав ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3

Відповідно до висновку експерта Львівського НДІСЕ №6010 від 31 січня 2020, середня ринкова ціна для автомобіля FIAT DOBLO, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 30.01.2020року становить 187611 гривень.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши матеріали цивільної справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Стаття 57 СК України передбачає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Особистою привальною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Під час огляду Миколаївським районним судом Львівської області цивільної справи №447/2403/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та винесення рішення 29.02.2016року встановлено, що сторони по справі з вересня 2014року проживають окремо, фактично припинили ведення спільного господарства, побуту, не мають спільного сімейного бюджету, про що вказала у позовній заяві ОСОБА_3 .

Крім цього, обставини окремого проживання та фактичного припинення шлюбних відносин і наявності спільного бюджету між сторонами з вересня 2014 встановлені під час огляду Миколаївським районним судом Львівської області цивільної справи №447/411/16ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Таким чином, обставину фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами з вересня 2014року встановлено та в порядку ст. 82 ЦПК України така доказуванню не підлягає.

Позивачка власноручно зазначила в позовних заявах, що з вересня 2014року повністю припинила ведення спільного сімейного життя з відповідачем та відсутність спільного сімейного бюджету.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

При цьому у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована. Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446 св 18, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, провадження № 61-8518 св 18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18.

Судом встановлено, що рішення про розірвання шлюбу між сторонами ухвалено 29.02.2016, фактичні шлюбні відносини між сторонами були припиненні ще з вересня 2014року та не поновлювалися. Автомобіль марки «FIAT DOBLO», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , придбаний відповідачем 18.02.2015 , тобто в час окремого проживання та відсутності спільного сімейного бюджету.

Докази, які б свідчили про придбання автомобіля і за кошти ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні.

За встановлених обставин, суд вважає безпідставними позовні вимог про визнання автомобіля «FIAT DOBLO», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки спірний автомобіль хоча і був придбаний ОСОБА_4 під час шлюбу, однак в період коли шлюбні відносини між сторонами були припиненні і вони не мали спільного бюджету.

Крім цього, суд вважає, що у позовні вимоги про поділ спільної сумісної власності подружжя, визнання за позивачкою права власності на 1/2 частини транспортного засобу, визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення з відповідача грошової компенсації 1/2 частини автомобіля є похідними до вимоги про визнання автомобіля «FIAT DOBLO», реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя, тому у задоволенні таких слід відмовити.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки в судовому засіданні представники сторін заявили клопотання про надання їм 5-денного строку для подачі до суду документів, щодо розміру понесених судових витрат, тому такі заяви підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У х в а л и в :

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Визначити представнику позивача ОСОБА_1 та представнику відповідача ОСОБА_2 п`ятиденний строк з дня отримання копії рішення для заявлення вимог про компенсацію витрат.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27.02.2023

Суддя Бачун О. І.