ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2236/22
Провадження № 2/210/140/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 березня 2023 року
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді: Скотар Р.Є.,
за участі секретаря судового засідання: Хмельницької Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна про повернення безпідставно набутих коштів,-
До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна про повернення безпідставно набутих коштів(а.с. 2-4).
Позов пред`явлено за правилами альтернативної підсудності - за місцем виконання виконавчого напису (частина 12 статті 28 ЦПК України).
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 02 серпня 2022 року визначено головуючого - суддю Скотар Р.Є.
Ухвалою судді 03 серпня 2022 року позов залишено без руху та надано строк на усунення недоліків (а.с. 13).
Ухвалою судді 17 серпня 2022 року позов прийнято в провадження, визначено проводити розгляд справи без повідомлення сторін (а.с. 29).
Ухвалою судді 10 січня 2023 року витребувано у Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» у рамках виконавчого провадження № 66631160 (а.с. 52).
На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» відзив на позов не надав. В матеріалах справи міститься докази отримання Відповідачем ухвали про призначення судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду 18 жовтня 2022 року, 15 листопада 2022 року та 24 лютого 2023 року.
Від третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича пояснень на позов не надходило.
Від третьої особи Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни на виконання ухвали суду від 10 січня 2023 року надійшла до суду заява про доручення до матеріалів справи копії документів, які підтверджують стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» у рамках виконавчого провадження № 66631160, пояснень на позов не надходило.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.11.2021 року у справі № 210/5145/21 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 19598 від 28.07.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. Після визнання рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.11.2021 року виконавчого напису № 19598 від 28.07.2021 року таким, що не підлягає виконанню відпала підстава, на якій на користь відповідача з позивача були стягнуті грошові кошти.

Враховуючи викладене просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в результаті примусового виконання виконавчого напису № 19598, вчиненого 28.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. у розмірі 16039,37 грн, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

Короткий виклад обставин справи, встановлених судом.

28 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем був вчинений виконавчий напис № 19598 від 28.07.2021 року, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Смартфінанс» заборгованості за кредитним договором № 106443322 від 20.05.2013 року у розмірі 12308,52 грн, яка складається з: 7733,88 грн заборгованість за сумою кредиту, 2874,64 грн заборгованість за процентами, 600,00 грн плата за пропуск мінімальних платежів, 1100,00 грн за вчинення виконавчого напису (а.с. 24).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. було відкрите виконавче провадження № 66631160 від 27.08.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Смартфінанс» заборгованості за виконавчим написом № 19598 від 28.07.2021 року у розмірі 12308,52 грн. (а.с.20).

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 27.08.2021 року, сума заборгованості, згідно з Виконавчим написом № 19598 від 28.07.2021 року, становить 12308,52 грн., в тому числі: основна винагорода 1230,85 грн. (а.с.20 зворот).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. було закінчене виконавче провадження № 66631160 від 23.11.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Смартфінанс» заборгованості за виконавчим написом № 19598 від 28.07.2021 року у розмірі 12308,52 грн. (а.с.16).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року позовну заяву позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Виконавчий напис, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем зареєстрованим №19598 від 28.07.2021 року - визнано таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс», код ЄДРПОУ 39395137, на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс», код ЄДРПОУ 39395137, на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 454грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні) (а.с. 7-8).

Згідно заяви приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. та платіжних інструкцій від 21.10.2021 року, 22.10.2021 року, 19.11.2021 року та 23.11.2021 року, на користь стягувача за виконавчим документом перераховано:

- за платіжною інструкцією № L10216QP4E від 21.10.2021 року погашення боргу перед ТОВ «Смартфінанс» 11597,98 грн. основної винагороди приватного виконавця 1159,79 грн., витрат виконавчого провадження 2500,00 грн. (а.с. 38).

- за платіжною інструкцією № L1119TJZXH від 19.11.2021 року погашення боргу перед ТОВ «Смартфінанс» 710,54 грн. основної винагороди приватного виконавця 71,06 грн. (а.с. 62-67).

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а згідно статті 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 06 жовтня 2021 року у справі № 623/363/20 та у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, за правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів).

Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України, можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 06 жовтня 2021 року у справі № 623/363/20, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отже отримані відповідачем кошти в сумі 12308,52 (11597,98+710,54) грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 206/2212/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 28 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 19598, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» заборгованості за Кредитним договором №106443322 від 20.05.2013 року у розмірі 12308,52 грн.

На виконання вказаного виконавчого напису від 28.07.2021 року, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. 27 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 66631160.

Відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., у рамках виконавчого провадження № 66631160 з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Смартфінанс» стягнуто грошові кошти в сумі 12308,52 грн (11597,98+710,54), на користь приватного виконавця стягнуто грошові кошти в сумі 2500,00 грн. в рахунок сплати мінімальних витрат виконавчого провадження та 1870,33 грн (1159,79+710,54) в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року виконавчий напис № 19598, вчинений 28.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» заборгованості у розмірі 12308,52 грн. за кредитним договором №106443322 від 20.05.2013 року визнано таким, що не підлягає виконанню.

Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем ТОВ «Смартфінанс» грошових коштів у сумі 12308,52 грн., що стягнуті з ОСОБА_1 у примусовому порядку у виконавчому провадженні № 66631160 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти в сумі 12308,52 грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Смартфінанс» про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса, який визнано таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 12308,52 грн. оскільки правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача ТОВ «Смартфінанс» грошових коштів в сумі 2500,00 грн. в рахунок сплати мінімальних витрат виконавчого провадження та 1230,85 грн. (1159,79+71,06) в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця, суд зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частинами першою, другою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім винятків, установлених цією частиною.

Частиною першою статті 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною п`ятою статті 18 Закону під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1403-VIII) завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частина ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Приписами статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною четвертою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частиною першою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. перебувало виконавче провадження № 66631160 з примусового виконання виконавчого напису № 19598 від 28.07.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ «Смартфінанс» заборгованості у розмірі 12308,52 грн.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66631160, відповідно до ст. ст. 31, ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем було постановлено про стягнення основної винагороди приватного виконавця.

Вказаною постановою визначено стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

Згідно проведеного приватним виконавцем розрахунку, розмір основної винагороди у цьому виконавчому провадженні становить 1230,85 грн., що становить 10% від суми 12308,52 грн., яка була стягнута за виконавчим документом.

23 листопада 2021 року приватним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 66631160.

Тобто, дії приватного виконавця в частині винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди та в частині визначення її розміру, вчинені на підставі вимог чинного законодавства, керуючись зазначеною у виконавчому документі інформацією.

Встановлено, що в межах виконавчого провадження № 66631160 було стягнуто з боржника на користь приватного виконавця грошові кошти у розмірі 2500,00 грн. в рахунок сплати мінімальних витрат виконавчого провадження та в розмірі 1230,85 грн. (1159,79+71,06) грн. в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця.

Частиною першою статті 42 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На виконання статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» Постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року № 643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця.

Таким чином, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження одночасно з постановою про стягнення з боржника основної винагороди приватний виконавець діяв у відповідності до вимог статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

При цьому, вирішення питання про стягнення основної винагороди одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів та витрати виконавчого провадження, що передбачено абзацом другим частини третьої статті 42 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець для здійснення примусового виконання рішень відкриває в банках рахунки, у тому числі за потреби в іноземній валюті, для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів у національній та іноземній валютах та їх виплати стягувачам; зарахування коштів виконавчого провадження; зарахування винагороди.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону України «Про виконавче провадження», кошти, зазначені у пунктах 1 і 2 частини другої цієї статті, не є доходом приватного виконавця.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

На переконання суду грошові кошти, що були стягнуті з боржника на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., не є безпідставно набутими, оскільки підставою набуття коштів є чинна постанова приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

З огляду на вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що в даному випадку відсутні правові підстави для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача стягненням грошових коштів, оскільки вони не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні статті 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження та основною винагородою приватного виконавця та питання про повернення боржнику стягнутої приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження має вирішуватися не в порядку стягнення безпідставно набутих коштів.

При виконанні професійних обов`язків, визначених законодавством України, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. не мав передумов для звільнення ОСОБА_1 від сплати витрат виконавчого провадження, такі витрати стягнуті з ОСОБА_1 відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Підставою для стягнення витрат виконавчого провадження з боржника є факт понесення таких витрат приватним виконавцем для організації та проведення виконавчих дій, а тому відшкодування приватному виконавцю понесених ним витрат не ставиться у взаємозалежність із визнанням виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Висновки за результатами розгляду матеріалів справи

На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тому є підстави для повернення відповідачем грошових коштів позивачу на підставі ст.1212 ЦК України, сплачених за спірним виконавчим написом.

Як вбачається з матеріалів справи, в рахунок погашення боргу по виконавчому напису № 19598 від 28.07.2021 року з позивача утримано 16039,37 грн. за виконавчим написом нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає до виконання.

Згідно листа приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. на користь ТОВ «Смартфінанс» перераховано грошові кошти у розмірі 12308,52 грн (11597,98+710,54) (а.с.62).

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Смартфінанс» про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 2500,00 грн., які були стягнуті на користь приватного виконавця в рахунок сплати мінімальних витрат виконавчого провадження та коштів в розмірі 1230,85 грн., які були стягнуті на користь приватного виконавця в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця не підлягають задоволенню, оскільки вказані грошові кошти не були набуті ТОВ «Смартфінанс». Вказані кошти були набуті приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., на відповідній правовій підставі як витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця.

Доводи позивача про те, що на користь відповідача утримана більша сума, а саме 16039,37 грн. жодними доказами не підтверджено, тому вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми у розмірі 16039,37 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме: (16039,37 грн. 2500,00 1159,79 71,06 грн. = 12308,52 грн.) підлягає задоволенню.

Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають частковому задоволенню в частині стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса з ТОВ «Смартфінанс» у розмірі 12308,52 грн.

Що стосується розподілу судових витрат.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки з відповідача, на користь позивача підлягає стягненню загальна сума 12308,52 грн., що становить 76,74 % від суми заявлених вимог, розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню становить 761,57 грн., таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 761,57 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 79-82, 141, 265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна про повернення безпідставно набутих коштів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , безпідставно отримані кошти за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за № 19598 від 28 липня 2021 року, в сумі 12 308,52 грн. (дванадцять тисяч триста вісім гривень п`ятдесят дві копійки).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 761,57 (сімсот шістдесят одна гривня п`ятдесят сім копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідачу, який не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 13 березня 2023 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 );

- відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» (, 03056, м. Київ, вул. Польова, 24Д);

- третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович (01135, м. Київ, пр. Петра Григоренка, 15);

- третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна (01135, м. Київ, вул. Златоустівська, 55, оф. 61,62).

Суддя: Р. Є. Скотар