КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/874/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

секретаря Рагушіна І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Папазової Галини Анатолівни, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року, постановлену під головуванням судді Печерського районного суду м. Києва Бусик О.Л.,

у цивільній справі №757/20208/22-ц за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Попазова Галина Анатоліївна , заінтересована особа: Київська міська рада, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабалія Єлмарі Отарович, про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявлю про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, за результатами розгляду якої просила встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала на час відкриття спадщини зі своїм чоловіком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року ОСОБА_1 у відкритті провадження за заявою відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням представник ОСОБА_1 - адвокат Папазова Г.А. подала апеляційну скаргу, просила рішення суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність спору про право, оскільки спадкоємець який проживав зі спадкодавцем вважається таким, що прийняв спадщину, якщо не заявив про відмову від неї. Також, судом не зазначено, хто є спадкоємцем у порядку передбаченому спадковим правом, який би оспорював право ОСОБА_1 на прийняття спадщини, тобто не встанови між ким існує спір.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Учасники справи про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку.

До початку розгляду справи, позивачем та представником позивача, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабалії Є.О. були подані заяви про можливий розгляд справи за їх відсутності.

Київська міська Рада будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, представника в судове засідання не направила, поважність причин своєї неявки суду не повідомила.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб що не з`явилися в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності (1/2 частина) належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 22).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про смерть (а.с. 12, 15).

21 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса КМНО Кобалії Л.О. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 .

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабалією Є.О. надано ОСОБА_1 лист роз`яснення від 03 серпня 2022 року №30/02-14, в якому вказано, що після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі: частка на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, а частку вона прийняла у спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , але не оформила своїх спадкових прав. Спадщину ОСОБА_1 прийняла у встановлений законом шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця ОСОБА_3 .При вивченні документів виявилось, що не підтверджується факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 . Отже, існує необхідність вирішення зазначеного питання в судовому порядку, а саме встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті чоловіка ОСОБА_4 (а.с. 27).

Так, відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині четвертій статті 315ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Отже, в порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про цивільне право, так як метою судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, який повинен мати юридичне значення та безспірний характер. Якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права й обов`язки інших осіб, така справа повинна розглядатися судами за правилами позовного провадження.

Так, метою встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для подальшого прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , тобто з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останньої.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували відсутність спору про спадкове право щодо майна померлого ОСОБА_4 , право власності на яке ОСОБА_3 не оформила.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами 1-2 статті 294 ЦПК України визначено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

З матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса КМНО Кобалії Л.О. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , яка на день смерті фактично проживала з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, місто Донецьк наразі належить до населених пунктів, на території яких, органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості з`ясувати питання чи заведена спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , встановити коло спадкоємців, перевірити обставини, які б виключали наявність спору про право.

Таким чином, оскільки встановлення факту який просить встановити заявник, спрямоване на отримання спадкового майна у власність, а встановити коло спадкоємців не вбачається за можливе, спір підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 568/310/21 (провадження № 61-16757св21).

Крім того, відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно рекомендацій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судам слід звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, право на звернення до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, виникає у особи виключно у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину через відсутність документів, що посвідчують факт такого проживання.

При цьому, заявником не надано до суду обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, що також позбавляє суд можливості розглядати заяву про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини у порядку окремого провадження.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржєником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених в апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 374, 375, 381-384,387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Папазової Галини Анатолівни залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 березня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: