Справа № 405/460/23
Провадження №2/405/52/23
У Х В А Л А

20 лютого 2023 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить:

зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_2 наближатися до неї (позивача) на максимальну відстань та термін.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позовна заява, яка є заявою по суті справи, та в якій позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, повинна відповідати вимогам, зазначеним у ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається у письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Статтею 43 ЦПК України визначено права та обов`язки учасників справи. Так, частиною восьмою цієї статті встановлено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Поруч з цим, з копії позовної заяви вбачається, що остання (копія позовної заяви), подана позивачем, - не містить оригінального підпису позивача.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, серед інших вимог до позовної заяви, позовна заява, зокрема, повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору.

При цьому, суд зауважує, що Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», який набув чинності 01.12.2021 року, виключено ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та яким здійснюється регулювання відносин у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлюється порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

За змістом п. 11 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» реєстраційна дія - це внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи. Реєстраційна дія є завершеною після отримання органом реєстрації підтвердження про внесення відповідної інформації до відомчої інформаційної системи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Таким чином, позивач, як власник житла, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», в порядку вжиття заходів досудового врегулювання спору, має подати до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем зареєстрованого місця проживання відповідача відповідну заяву у паперовій формі про зняття відповідача із зареєстрованого місця проживання.

З огляду на зазначене, позовна заява не містить відомостей про вжиття позивачем заходів досудового врегулювання спору, зокрема, звернення до відповідного органу реєстрації з метою досудового врегулювання спору відповідно до зазначених норм Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Окрім того, в прохальній частині позову позивач серед інших заявлених позовних вимог, просить заборонити відповідачу ОСОБА_2 наближатися до неї на максимальну відстань та термін.

При цьому, суд зауважує, що порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису регламентовано Главою 13 Цивільного процесуального кодексу України, які (справи) розглядаються за правилами окремого провадження.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», яким визначено організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені Розділом IV ЦПК України.

Тобто до заяв в порядку окремого провадження, також застосовуються загальні правила визначені положеннями ЦПК України, в тому числі щодо їх форми та змісту, які передбачені ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі; 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Заінтересованими особами також можуть бути інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб.

З огляду на зазначене, суд зауважує, що позивачем ОСОБА_1 заявлено дві позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яка розглядається за правилами позовного провадження та про видачу судом обмежувального припису відносно відповідача ОСОБА_2 щодо заборони останньому наближатися до позивача ОСОБА_1 на максимальну відстань та максимальний термін, що, в свою чергу, розглядається за правилами окремого провадження, при цьому положеннями ЦПК України визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Таким чином, позивачу необхідно привести подану заяву у відповідність до приписів ЦПК України, а саме: конкретизувати, у порядку якого провадження вона звертається до суду позовного чи окремого, та привести заяву у відповідність до вимог, які ставляться до позовної заяви чи заяви, яка подається у порядку окремого провадження, із зазначенням процесуального статусу учасників справи відповідно до виду судового провадження, у порядку якого позивач звертається до суду.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 та 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що даний позов подано без додержання вимог, викладених в ст. 175 ЦПК України, то відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України він підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 175, ст. 177, ч. 1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття з реєстрації, - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Запропонувати позивачу в установлений строк виправити зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки позовної заяви.

В разі невиконання вказаних вимог позовна заява буде вважатись неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова