Справа № 202/4717/22
Провадження № 2/202/300/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

09 лютого 2023 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Різниченко Я.М., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним і відповідачем 07 березня 2019 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2022 року у справі було відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідачем, яка приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, було заявлено клопотання про направлення справи для розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва, посилаючись на те, що згідно з довідкою № 3004- від 22.04.2022 року її місце перебування як внутрішньо переміщеної особи знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши дане клопотання відповідача, суд приходить до висновку, що підстави для його задоволення відсутні з огляду на наступне:

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебуванням позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Як вбачається з матеріалів справи і було підтверджено відповідачем у судовому засіданні, зареєстрованим місцем проживання відповідача є адреса: АДРЕСА_2 .

Згідно з Розпорядженням Верховного Суду № 8/0/9-22 від 15.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Краматорського міського суду Донецької області визначено за Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.

Тобто позов про розірвання шлюбу був вірно поданий позивачем до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

При зверненні до суду правила підсудності позивачем порушені не були та зазначена справа підсудна цьому суду, що суд перевірив приймаючи справу до розгляду.

Той факт, що відповідач як внутрішньо переміщена особа фактично проживає в місті Києві, не є підставою для передання справи для розгляду до іншого суду.

Суд звертає увагу, що Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно положень ч. 1 ст. 4 даного Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Форма довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджена постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 № 509, абзацом 2 пункту 1 якої визначено, що довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з пунктом 9 Правил реєстрації місця проживання, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 (в редакції, яка була чинна до 15.08.2017 року включно), відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2017 № 579 внесено зміни до пункту 9 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», а саме виключено в абзаці першому слова «та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи». Вказана постанова набрала з чинності 16.08.2017 року.

Отже, з 16.08.2017 року довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, на підставі яких вноситься інформація про зареєстроване місце перебування особи.

Згідно з положеннями Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, процес видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка переміщується з тимчасового окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, стосується виключно самої внутрішньо переміщеної особи та уповноваженого органу.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку у заяві про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зазначаються відомості про зареєстроване місце проживання та адреса фактичного проживання, повідомлена цією особою. Зазначена інформація має облікове значення.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 р. № 646, якщо інформація про внутрішньо переміщену особу вноситься до бази даних уперше, автоматично формується унікальний номер запису, який відображається в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно з додатком до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Враховуючи форму довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначеної у додатку 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509, в ній зазначаються прізвище, ім`я, по батькові особи; дата і місце народження; стать; серія, номер (у разі наявності), дата видачі паспорта громадянина України, ким і коли виданий/дані про документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини; відомості про законного представника, що супроводжує малолітню дитину, недієздатну особу або особу, дієздатність якої обмежена; зареєстроване місце проживання; фактичне місце проживання/перебування.

Таким чином, в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи йде розмежування зареєстрованого місця проживання та фактичного місця проживання.

Отже, виходячи з норм чинного законодавства, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджує місце реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, варто зазначити, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Частиною 6 статті 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» також визначено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач є громадянкою України, а не особою, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, та не має підтверджуючих документів про реєстрацію її місця перебування в Дніпровському районі м. Києва з реєстру відповідної районної державної адміністрації, то суд приходить до висновку, що адресою зареєстрованого місця проживання відповідача є саме: АДРЕСА_2 , що виключає можливість розгляду позовної заяви Дніпровським районним судом м. Києва виходячи з положень загальних правил підсудності, визначених нормою статті 27 ЦПК України.

Більш того, суд відзначає, що визначення суду, до підсудності якого віднесено розгляд справи згідно з приписами статей 27 та 28 ЦПК України, належить саме позивачу, а не суду чи відповідачу, навіть якщо участь у розгляді справи в іншому суді є більш зручною для відповідача.

Як було наголошено вище, суд вправі передати справу на розгляд іншому суду лише в тому випадку, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Між тим, у даному випадку позовна заява подана позивачем до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з додержанням правил підсудності, зокрема розпорядження Верховного Суду № 8/0/9-22 від 15.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану».

Відтак законні підстави для передання справи для розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва відсутні.

Суд зауважує, що розглядом справи в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська права відповідача жодним чином не порушені, оскільки такий суд є судом, визначеним законом у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Державою забезпечено відповідачу право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку з судом та подавати документи та докази через систему «Електронний суд», що й використовується відповідачем для подання процесуальних документів по суті справи (відзиву на позов, клопотань та інших заяв).

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання відповідача про передання справи за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 27, 259-260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання відповідача про передання цивільної справи для розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Ю. Марченко