Справа № 216/787/23
провадження №2/216/1223/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Хомик І.І.

за участю секретаря судового засідання - Пилипенко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Піцик Андрія Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривий Ріг ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Піцик А.В. звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривий Ріг ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в якому просить визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті її матері - ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 48,4 кв.м., літньої кухні літ. «Б», гаражу літ. «В», вбиральні літ. «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Е», водоколонки І, замощення ІІ, огорожі/воріт № 1-2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 . За життя матері позивачки належав житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті матері позивачка, як спадкоємиця першої черги, звернулася до Першої Криворізької нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 326/2022. Спадкове майно складається з житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Більше з заявами про прийняття чи про відмову від спадщини ніхто не звертався.

Постановою державного нотаріуса Першої Криворізької нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М. від 20.01.2023 було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 так як, в наданих нотаріусу правовстановлюючих документах існують розбіжності в юридичній адресі нерухомості, а саме: у договорі про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, номер житлового будинку вказаний «22», а згідно реєстраційного посвідчення, виданого міським БТІ «26».

Крім того, при підготовці позивачем документів для оформлення свідоцтва по право на спадщину була проведена технічна інвентаризація нерухомого майна, згідно якої за рахунок перепланування та переобладнання житлового будинку буз втручання в огороджувальні та несучі конструкції житлова площа змінилася з 38,8 кв.м. на 48,4 кв.м., загальна площа змінилася з 57,5 кв.м. на 58,8 кв.м. Крім того змінено призначення сараю «Б» на літню кухню «Б». Гараж «В», вбиральня «Г», сарай «Д», сарай «Е» збудовані у 1985 році.

Для усунення протиріч, які виникли в оформленні спадщини позивачу було рекомендовано звернутись до суду і вирішити питання про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2023 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі з розглядом в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03.02.2023 року за клопотанням представника позивача - адвоката Піцика А.В. ухвалою суду витребувано у державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М. копію спадкової справи № 326/2022 після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

28.02.2023 року від Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області до суду на виконання ухвали від 03.02.2023 надійшла копія витребуваної спадкової справи.

Розгляд справи призначено на 09.03.2023 року.

Позивач у судове засідання не з`явилася.

Представник позивача, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , подав до суду заяву про розгляд справи без його особистої участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Від представника виконкому Центрально-Міської районної у місті ради за довіреністю надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, зазначив, що покладається на думку суду, просить суд винести законне рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1241, 1258, 1267, 1268, 1269 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , 19 листопада 1975 року позивачу змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » у зв`язку із укладенням шлюбу з ОСОБА_6 .

Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 326/2022, 02 вересня 2022 року позивачка звернулася до Першої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно інформації витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 7 від 26.03.2022, ОСОБА_7 (мати позивача) змінила прізвище після реєстрації шлюбу 01.10.1955 року на « ОСОБА_8 ».

Відповідно копії свідоцтва про народження № НОМЕР_3 , матір`ю позивача - ОСОБА_1 , є ОСОБА_9 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 6 від 26.03.2022, відбулася зміна прізвища матері позивача 19.11.1975 року після реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Постановою нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М. від 20.01.2023 року було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як, в наданих нотаріусу правовстановлюючих документах існують розбіжності в юридичній адресі нерухомості.

Зокрема, у договорі про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого 20 червня 1958 року Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстром № 3181, номер житлового будинку вказаний «22», згідно реєстраційного посвідчення, виданого міським БТІ номер будинку «26». Згідно довідки виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Ради № 1403/02-14 від 02.09.2022, інформація про уточнення або присвоєння адреси житловому будинку на АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 у виконкомі районної у місті ради відсутня.

Судом, дослідивши наявні письмові матеріали, встановлено, що 06 липня 1958 року на підставі рішення Центральної Райради депутатів трудящих від 04.07.1958 за № 19 складено акт про відведення в користування ОСОБА_7 земельної ділянки загальною площею 585 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки під індивідуальну забудову.

04 червня 1958 року державним нотаріусом Четвертої Криворізької нотаріальної контори за реєстровим номер 3181 посвідчено договір про надання в безстрокове користування ОСОБА_7 земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від однієї до п`яти включно. Загальна площа земельної ділянки за цим договором встановлена 585 кв.м., адреса забудови зазначена АДРЕСА_3 .

Рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради депутатів трудящих № 251 від 27 травня 1977 року було узаконено ОСОБА_7 самовільну добудову до будинку по АДРЕСА_1 .

Згідно рішення виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради народних депутатів від 10.03.1978 затверджено акт готовності індивідуального житлового будинку ОСОБА_7 загальною площею 57,5 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 .

Відповідно до реєстраційного посвідчення, Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації засвідчено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_7 на праві особистої власності на підставі договору на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого ІV нотаріальною конторою в м. Кривий Ріг 20.06.1958 року, реєстр № 3181, і акта готовності будинку, затвердженого виконавчим комітетом Центрально-Міської районної ради народних депутатів від 10.03.1978.

Згідно довідки КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради від 04.10.2022 за № 198009, виданої позивачу у справі ОСОБА_1 , відповідно до даних архівної справи, рішенням Криворізької міської Ради депутатів трудящих від 28.10.1975 № 20/350, вулицю Матросова змінено на АДРЕСА_2 .

Рішенням Криворізької міської ради від 22.06.2016 № 634 «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.12.2008 № 2920 «Про впорядкування назв мікрорайонів, майданів, площ, проспектів, бульварів, вулиць, провулків міста», вулиця Лациса перейменована на АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що згідно довідки КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради від 04.10.2022 за № 198009, станом на 31.12.2012 на ОСОБА_7 зареєстроване право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, на замовлення позивача у справі, 07 жовтня 2022 року КП «Криворізьким районним бюро технічної інвентаризації» ДОР виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно проведеної інвентаризації були виявлені наступні зміни:

- Згідно інструкції змінено літеровку житлового будинку літ. «А-1» на літ. «А»;

- За рахунок перепланування та переобладнання житлового будинку без втручання в огороджувальні та несучі конструкції житлова площа змінилася з 38,8 кв.м. на 48,4 кв.м., загальна площа змінилася з 57,5 кв.м. на 58,8 кв.м. Вищезазначені будівельні роботи не підлягають прийняття в експлуатацію згідно Постанови КМУ від 07.06.2017 № 406.

- Змінено призначення сараю «Б» на літню кухню «Б».

- Гараж «В», вбиральня «Г», сарай «Д», сарай «Е» збудовані у 1985 році.

Згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 406 від 07.06.2017 перелік вищезазначених робіт з перепланування житлового будинку, не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не потребує введення в експлуатацію.

Прийняттю в експлуатацію підлягають індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 кв.м. збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 09 квітня 2015 року.

Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 15.10.2020 у справі № 623/214/17 та у постанові від 15.01.2021 справа № 1540/3952/18.

Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайнім засобом захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 334 ЦК України якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до норм ч. 5ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Враховуючи, що єдиним спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_2 є її донька ОСОБА_1 , беручи до уваги те, що позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може, тому суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, який належав ОСОБА_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.328,334,368,392,1216,1217,1218,1226,1261,1268,1296 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача адвоката Піцик Андрія Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривий Ріг ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 48,4 кв.м., літньої кухні літ. «Б», гаражу літ. «В», вбиральні літ. «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Е», водоколонки І, замощення ІІ, огорожі/воріт № 1-2.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Централь-Міський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.І.ХОМИК