КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/5735/13-ц
Провадження № 22-ц/824/5227/2023
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

21 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Суханової Є.М. (судді-доповідача), Олійника В.І., Сушко Л.П., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 квітня 2013 року, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 червня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій», третя особа: ОСОБА_4 , про визнання недійсним умов кредитного договору, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фонд гарантування інвестицій», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору поруки ,-

ВСТАНОВИВ:

В Деснянський районний суд міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованістьза кредитним договором № 216/МК/06/2007/840 від 27 червня 2007 року в розмірі 125 211,23 доларів США (еквівалент у гривнях станом на 27 лютого 2013 року становить 1 000 813,34 грн.).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17 квітня 2013 року відкрито провадження у справі (том 1 а.с. 35).

В подальшому, 29 квітня 2014 року, ОСОБА_3 , звернулась в Деснянський районний суд м. Києва з зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_4 , про розірвання договору кредитної лінії (том 1а.с. 172-174).

Протокольною ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29 квітня 2014 року приєднано до сумісного розгляду зустрічний позов ОСОБА_3 , до ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_4 , про розірвання договору кредитної лінії.

ОСОБА_4 , 11 вересня 2014 року також звернулась в суд із зустрічною позовною заявою до ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору поруки (том 2 ас. с 1-8).

Протокольною ухвалою Деснянського районного суду м. Києва 11 вересня 2014 року приєднано до сумісного розгляду зустрічний позов ОСОБА_4 , до ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору поруки.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 , до ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору поруки залишено без розгляду.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь ПАТ «КБ «Надра» суму заборгованості за договором кредитної лінії від 27 червня 2007 року у розмірі 113 708 доларів 50 центів США. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 , відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2016 року в частині позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення пені за кредитним договором скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

До суду першої інстанції, 23 травня 2018 року надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 , до ПАТ «КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_4 , про визнання недійсними умов кредитного договору, відповідно до якої ОСОБА_3 , просила визнати недійсними п.п. 8.1, 8.2, договору кредитної лінії .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 , до ТОВ «Фонд гарантування інвестицій», третя особа: ОСОБА_4 , про визнання недійсними умов кредитного договору - задоволено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 , до ТОВ «Фонд гарантування інвестицій», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору поруки - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року, ухвалами Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року, 17 квітня 2013 року, 28 квітня 2016 року, 20 червня 2020 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу.

16 січня 2023 року апеляційним судом витребувано зазначену справу з суду першої інстанції.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 31 січня 2023 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , міститься клопотання про поновлення строку, мотивоване тим, що про наявність вищезазначених судових рішень дізнався 05.01.2023 року, окрім того, його було не залучено до участі у справі.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи клопотання ОСОБА_1 , про поновлення строку судова колегія вважає, що зазначене клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому, забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Відповідно до частини 1 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно частини 2 статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Отже, у випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для розгляду апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Частиною 2 статті 358 ЦПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Враховуючи, що апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року, 17 квітня 2013 року, 28 квітня 2016 року, 20 червня 2020 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , подано з пропуском строку на апеляційне оскарження, та доказів щодо існування обставин непереборної сили, які б перешкоджали йому подати апеляційну скаргу протягом зазначеного часу, не наведено, необхідно відмовити ОСОБА_1 , у відкритті апеляційного провадження у цій справі.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про поновлення строку - залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті провадженні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 квітня 2013 року, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 червня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій», третя особа: ОСОБА_4 , про визнання недійсним умов кредитного договору, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фонд гарантування інвестицій», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору поруки.

Суддя-доповідач Є.М. Суханова

Судді Л.П. Сушко

В.І. Олійник