П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року

м. Рівне

Справа № 566/279/21

Провадження № 22-ц/4815/335/23

Головуючий у Млинівському районному суді

Рівненської області: суддя Лободзінський А.С.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини) проголошено:

о 10 год. 39 хв. 25 листопада 2022 року

у смт. Млинів Рівненської області

Повний текст рішення складено: 06.12. 2022

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

представники учасників справи:

позивача адвокат Музика-Дубравський Василь Анатолійович;

відповідача адвокат Романчук Іванна Іванівна;

за участі: представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнення грошової компенсації,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя і стягнення грошової компенсації. Мотивуючи вимоги, вказувалося, що протягом часу з 29 серпня 2006 року по 29 липня 2020 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбних відносин ними було набуто мисливську гладкоствольну рушницю НОМЕР_1 , легковий автомобіль Mazda модель 626 1.8, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , спеціалізований причіп марки Mega модель MNW, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 (ВМД UA204070/ НОМЕР_4 ). Тому вважає, що дане майно належить їм на праві спільної сумісної власності.

Оскільки речі є неподільними, тому з урахуванням принципу рівності часток сторін та беручи до уваги її згоду на це правильним є присудження на її користь грошової компенсації замість частки у спірному майні.

Рішенням Млинівського районного суду від 25 листопада 2022 року позов задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :

- мисливську гладкоствольну рушницю НОМЕР_1 ;

- легковий автомобіль Mazda модель 626 1.8, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ;

- спеціалізований напівпричіп марки Mega модель MNW, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 (ВМД UA204070/ НОМЕР_4 ).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію частини вартості майна спільної сумісної власності подружжя у розмірі 280 111, 66 гривень.

Вирішено питання про судові витрати.

Визнано, що заходи забезпечення позову, які вжиті відповідно до ухвали Млинівського районного суду від 11 березня 2021 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили, а по завершенню цього строку є такими, що витратили свою чинність.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у неповноті з`ясування обставин, які мають значення для справ, та невідповідності висновків суду обставинам справи, просив його скасувати, ухваливши нове про відмову ОСОБА_1 у позові.

Обґрунтовуючи її, зазначалося про неврахування судом того, що обставини вартості спірного майна, яке визнано судом спільними сумісними речами подружжя, не є доведеними належними і допустимими доказами. Тому вважає, що при визначенні розміру грошової компенсації суд виходив із припущень, що суперечить положенням ст. 81 ЦПК України, роз`ясненням пунктів 22, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", висновкам Верховного Суду, що викладені у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц.

Заявником зверталася увага на те, що з метою визначення вартості майна слід залучити особу, яка володіє спеціальними знаннями у цій галузі, тобто судового експерта. Натомість відсутність висновку експерта з питань визначення вартості за аналогією, тобто відповідно до подібного майна, позбавляє суд можливості об`єктивно та неупереджено оцінити докази у справі. Ця обставина з`ясовувалася судом у позивача, проте вона відмовилася від призначення відповідної судової експертизи.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, і ці обставини не заперечуються та визнаються, з 29 серпня 2006 року сторони зареєстрували шлюб, про що того ж числа Хорупанською сільською радою Млинівського району Рівненської області зроблено актовий запис №3. Від подружніх відносин мають дітей: дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За час шлюбу подружжям придбано у власність таке рухоме майно:

- мисливську гладкоствольну рушницю НОМЕР_1 ;

- легковий автомобіль Mazda модель 626 1.8, 1998 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ;

- спеціалізований напівпричіп марки Mega модель MNW, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 (ВМД UA204070/ НОМЕР_4 ).

Дане майно було зареєстроване за ОСОБА_2 як титульним власником.

Заочним рішенням Млинівського районного суду від 29 липня 2020 року, що набрало законної сили, шлюбні відносини між сторонами розірвано.

В подальшому, 13 березня 2021 року, автомобіль Mazda модель 626 1.8 та спеціалізований напівпричіп марки Mega модель MNW ОСОБА_2 відчужено на користь ОСОБА_5 та тоді ж на нього й перереєстровано ці транспортні засоби у Територіальному сервісному центрі №5642 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області.

Вважаючи, що її суб`єктивні права на частину спільного сумісного майна подружжя є порушеними відповідачем внаслідок того, що він заперечує проти його поділу, у березні 2021 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання об`єктами спільної сумісної власності подружжя мисливської гладкоствольної зброї, легкового автомобіля Mazda модель 626, спеціалізованого напівпричепа марки Mega модель MNW та стягнення 280 111, 66 гривень як компенсації вартості частини цього майна.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вимог позивача, оскільки перевіреними та оціненими доказами у їх сукупності підтверджено, що спірне майно є спільним сумісним майном подружжя. Тому з урахуванням принципу презумпції рівності часток цього майна на користь ОСОБА_1 з відповідача стягнуто 280 111, 66 гривень як компенсації вартості її частини.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Згідно зі ст. ст. 60, 63, 65, 68, 69, 70, 71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.ст. 355, 356, 368, 372 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв'язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічими характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на спільне майно.

З постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 вбачається, що приписи частин 4 та 5 статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності треба розуміти таким чином, що правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації). Якщо позивач (один із подружжя, колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність розміру вартості спірних автомобіля та спеціалізованого напівпричепа, то з ними погодитися не можна.

Так, норми статей 12, 81 ЦПК України передбачають здійснення цивільного судочинства на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Між тим, заперечуючи проти визначеної позивачем вартості автомобіля Mazda модель 626 1.8, 1998 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , і спеціалізованого напівпричепа марки Mega модель MNW, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 (ВМД UA204070/ НОМЕР_4 ), ОСОБА_2 усупереч вимогам процесуального закону не надав будь-яких об`єктивних і переконливих доказів на спростування доводів та вимог ОСОБА_1 . Самі ж по собі показання свідків, як правильно вказувалося судом, не можуть підтверджувати чи заперечувати обставини, які повинні обґрунтовуватися належними, достовірними і допустимими доказами.

Не заслуговують на увагу і аргументи заявника про обов`язковість підтвердження обставин вартості спірного майна саме висновком експерта.

Так, статтею 105 ЦПК України встановлено обов`язковість призначення експертизи судом у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити:

1.) характер і ступінь ушкодження здоров`я;

2.) психічний стан особи;

3.) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Проте правових підстав для обов`язкового призначення експертизи з метою визначення вартості автомобіля Mazda модель 626 1.8, 1998 року випуску, та спеціалізованого напівпричепа марки Mega модель MNW спірні правовідносини не передбачають.

Отже, за відсутності відповідних доказів на заперечення проти вартості спірного майна, що зазначена позивачем, при вирішенні цього питання судом правильно враховано документальні відомості із загальнодоступних інформаційних ресурсів щодо середньої ринкової вартості аналогічного за своїми характеристиками майна. На цій підставі й було визначено вартість частини автомобіля Mazda модель 626 1.8, 1998 року випуску, у 54 541, 50 гривень, частини спеціалізованого напівпричепа марки Mega модель MNW у 219 570, 16 гривень та частини мисливської гладкоствольної рушниці НОМЕР_1 у 6 000 гривень, що сумарно склало 280 111, 66 гривень.

Оскільки в решті рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а таких порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права встановлено не було, тому колегією суддів в цій частині воно не переглядалося.

У частині першій ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, визнавши мисливську гладкоствольну рушницю НОМЕР_1 , легковий автомобіль Mazda модель 626 1.8, 1998 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та спеціалізований напівпричіп марки Mega модель MNW, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 (ВМД UA204070/ НОМЕР_4 ), об`єктами спільної сумісної власності подружжя і стягнувши із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 280 111, 66 гривень як компенсації різниці вартості замість частки у спірному майні.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В.Боймиструк

Н.М.Ковальчук

Повний текст постанови складено: 28.02.2023