КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 757/599/19-ц Головуючий у суді першої інстанції: Петренко Н.О.
Номер провадження: 22-ц/824/199/2023 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі: Качалабі О.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Депутата Верховної Ради України ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Клименко Євген Григорович, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Депутата Верховної Ради України ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся в суд із позовом, в якому просив стягнути з Депутата Верховної Ради України ОСОБА_3 (далі - відповідач) моральну шкоду у розмірі 600 912,00 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 25.12.2015 року відбулося сорок шосте пленарне засідання Верховної Ради України, на якому, з трибуни Верховної Ради України, о 13 год. 20 хв., відповідач публічно розповсюдив про нього, недостовірну інформацію та особисті судження.

За вказаним фактом, він звернувся з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації до Печерського районного суду міста Києва.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11.07.2017 року, його позов частково задоволено. Відповідача зобов`язано спростувати недостовірну інформацію.

Посилався на те, що вказаними діями, відповідач заподіяв йому моральну шкоду, розмір якої обраховано відповідно до методики підрахунку, запропоновану ОСОБА_5.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18.10.2021 року позов ОСОБА_2 до Депутата Верховної Ради України ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Депутата Верховної Ради України ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 12 018,24 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 13 500,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Депутата Верховної Ради України ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18.10.2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги також зазначив, що суд першої інстанції неправильно застосував норми права щодо перебігу строку позовної давності та визначення дати порушення прав позивача діями відповідача.

Вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що порушення прав позивача відбулось 25.12.2015 року, а остаточне рішення щодо факту порушення його прав прийняте лише 10.11.2017 року, тому, ОСОБА_2 звернувся в суд з даним позовом у межах трирічного строку позовної давності, в зв`язку з чим, вимога відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає, суперечить нормам матеріального права, судовій практиці Верховного Суду.

Звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21.08.2019 року у справі № 911/3681/17, від 26.11.2019 року у справі № 914/3224/16 щодо початку перебігу позовної давності.

В апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції при розгляді справи не надав належну оцінку положенням ст. 109 ЦПК України в зв"язку з ухиленням позивача від проведення оплати, призначеної судом за його клопотанням судово-психологічної експертизи.

Також, застосувавши Методику встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань ОСОБА_5 , суд не врахував, що у Реєстрі методик проведення судових експертиз по даній методиці за реєстраційним кодом 14.1.04 ще 29.01.2016 року прийнято рішення про припинення її застосування.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 не скористався.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване судове рішення, зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до абзацу 4 ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

З вимог ст. 23 ЦК України вбачається, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування, враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.07.2017 року рішенням Печерського районного суду міста Києва, яке в установленому законом порядку набрало законної сили 11.10.2017 року, після перегляду його Апеляційним судом м. Києва, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації задоволено частково.

Визнано недостовірною інформацію відносно ОСОБА_2 , яка поширена Депутатом Верховної Ради України ОСОБА_3 з трибуни Верховної Ради України під час виступу на сорок шостому пленарному засіданні Верховної Ради України про те, що колишній начальник Котовської податкової міліції ОСОБА_2 , звільнений із органів за корупцію.

Вказаним рішенням, ОСОБА_3 зобов`язано спростувати недостовірну поширену ним інформацію (а.с.6-12).

На підтвердження заподіяння моральної шкоди, позивачем надано копії виписок з медичної карти, згідно якої, він знаходився на стаціонарному лікуванні у ЦРЛ м. Подільськ, Одеської області з 02.08.2017 року по14.08.2017 року та в період з 15.09.2017 року по 26.09.2017 року з приводу гіпертонічної хвороби 2 ступеня, ускладненого гіпертонічного кризу (а.с.29-30).

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції застосував методику визначення розміру моральної шкоди, запропоновану позивачем, зазначивши, що

вказана методика береться до уваги також тому, що рішенням про державну реєстрацію від 03.03.2010 року вона включена до Реєстру методик проведення судових експертиз за реєстраційним кодом 14.1.04 «Методика встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань».

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, Святошинський районний суд міста Києва виходив із доведеності факту, що порушення прав позивача відбулося 25.12.2015 року, однак, остаточне рішення про порушення його прав було прийнято Печерським районним судом міста Києва лише 10.11.2017 року, тому він звернувся до суду з даним позовом у межах трирічного строку позовної давності, передбаченого для стягнення моральної шкоди, в зв`язку з чим, вимога відповідача про застосування строків позовної давності застосуванню не підлягає.

Суд також вказав у рішенні, що враховуючи факт поширення недостовірної інформації, приймаючи до уваги всі обставини, які зумовили порушення немайнових прав позивача, його стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, приймаючи до уваги методику проведення судових експертиз за реєстраційним кодом 14.1.04 «Методика встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань», позов має бути задоволений частково у розмірі 12 018,24 грн.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, так як вони не узгоджуються із обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, відповідно до ст. 257 ЦК України.

Cтаттею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог, законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації.

Таким чином, за змістом ст.ст. 256, 258 ЦК України до вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної поширенням відомостей, що не відповідають дійсності і порочать честь, гідність чи ділову репутацію фізичної або юридичної особи, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України, застосовується строк позовної давності в один рік.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦПК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ч. 4 ст. 265 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Висновок суду першої інстанції про те, що порушення прав позивача відбулося 25.12.2015 року, однак остаточне рішення, щодо факту порушення його прав було прийнято лише 11.07.2017 року (день ухвалення рішенням Печерським районним судом міста Києва), тобто у межах трирічного строку позовної давності, передбаченого для стягнення моральної шкоди, а відтак, вимога відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає, суперечить ст. 261 ЦК України і не узгоджується із судовою практикою Верховного Суду.

Так, у п.7.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 року у справі № 914/3224/16 зазначено, що порушення права та підтвердження такого порушення судовим рішенням не є тотожними поняттями. Закон не пов`язує перебіг позовної давності з ухваленням судового рішення про порушення права особи. Тому, перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення його права, а не від дня, коли таке порушення було підтверджене судовим рішенням.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що недостовірна інформація відносно ОСОБА_2 була поширена депутатом Верховної Ради України ОСОБА_3 25.12.2015 року на засіданні Верховної Ради України. Вказана обставина встановлена 11.07.2017 року рішенням Печерського районного суду міста Києва і відповідно до п. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

З позовом про захист честі, гідності і ділової репутації до Печерського районного суду міста Києва, ОСОБА_2 звернувся 29.12.2015 року.

З матеріалів цивільної справи також вбачається, що ОСОБА_2 , вперше звернувся з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок поширення відповідачем недостовірної інформації щодо нього, до Котовського міськрайонного суду Одеської області 05.12.2018 року, що підтверджується відповіддю на відзив ОСОБА_2 (а.с.96-98) та копією ухвали цього суду від 21.12.2018 року про передачу справи на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва.

В подальшому, 09.01.2019 року, ОСОБА_2 повторно звернувся із вказаним позовом про відшкодування моральної шкоди до Печерського районного суду міста Києва, а попередній позов відкликав.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27.02.2019 року, справу було передано на розгляд до Святошинського районного суду міста Києва, згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

При розгляді справи у Святошинському районному суду міста Києва, 17.10.2019 року, представник відповідача - адвокат Клименко І.Б. подав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності (а.с. 82).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до ст. 261 ЦК України днем, коли позивач довідався або міг довідатись про порушення свого права і особу, яка його порушила є 25.12.2015 року.

Враховуючи, що строк позовної давності до заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди є спеціальним в один рік, днем, коли позивач довідався або міг довідатись про порушення свого права і особу, яка його порушила є 25.12.2015 року, ОСОБА_2 звернувся із позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок поширення відповідачем недостовірної інформації щодо особи позивача 05.12.2018 року, тобто із пропуском встановленого законом строку у один рік, доказів поважності причин пропуску строку позовної давності не навів, відповідач до ухвалення у справі судового рішення подав суду заяву про наслідки спливу позовної давності, тому, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18.10.2021 року не може вважати законним і обґрунтованим та відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального права, із ухваленням у справі нового судового рішення, про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову в зв`язку з пропуском ним строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Депутата Верховної Ради України ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Клименко Євген Григорович, задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до Депутата Верховної Ради України ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М.Білич

Т.А. Слюсар