ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/285/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/2342/22 Категорія: 304090000 Тептюк Є.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Нерушак Л.В., Новікова О.М.

за участю секретаря Ярошенка Б.М.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2022 року у справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 квітня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 , було укладено договір позики № 2102037.

Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідача.

Відповідно до п.п. 2.1. договору, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити позикодавцю відсотки від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням договру.

В п.п. 2.6. договору позика надається шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальниклом для цієї мети в особистому каьінеті на веб-сайті позичальника протягом 3 робочих днів з дати підписання договору.

Підписуючи договір позики позичальник підтвердив, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Товариством йому надана. Акцентуючи оферту, позичальник підтвердив отримання пояснень Товариства з метою забезпечення позичальнику можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану.

До того ж, відповідно до договору позики, позичальник підтвердив, що самостійно перед укладанням договору повністю ознайомився з правилами, викладеними на веб-сайті Товариства, проектом договору, який відповідає умовам даного договору, та погоджуюся з ними. Акцентуючи оферту позичальник підтвердив, що уклав цей договір на сприятливих для себе умовах, у тому числі з отриманням повної інформації від Товариства, достатньої та необхідної для прийняття ним рішення щодо укладення цього Договору, що відповідає його внутрішній волі.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

11.08.2021 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 11-08/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 11.08.2021 до Договору факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20562.04 грн., з яких:

6650,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

10587,04 грн. - сума заборгованості за відсоткам за користування позикою;

3325,00 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику;

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 11.08.2021 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

26 квітня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № .

Договір позики підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 26.04.2021 року.

Згідно договору позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору.

Підписуючи договір позики позичальник підтвердив, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Товариством йому надана. Акцентуючи оферту, позичальник підтвердив отримання пояснень Товариства з метою забезпечення позичальнику можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану.

До того ж, відповідно до договору позики, позичальник підтвердив, що самостійно перед укладанням договору повністю ознайомився з правилами, викладеними на веб-сайті Товариства, проектом договору, який відповідає умовам даного договору, та погоджуюся з ними. Акцентуючи оферту позичальник підтвердив, що уклав цей договір на сприятливих для себе умовах, у тому числі з отриманням повної інформації від Товариства, достатньої та необхідної для прийняття ним рішення щодо укладення цього Договору, що відповідає його внутрішній волі.

26.06.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 22.06.2022 до Договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 22615,00 грн., з яких:

2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

20615,00 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування позикою;

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів суму заборгованості за :

договором позики № 2102037 в розмірі 20562,04 грн., з яких:

6650,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

10587,04 грн. - сума заборгованості за відсоткам за користування позикою;

3325,00 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику;

договором позики № в розмірі 22615,00 грн., з яких:

2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

20615,00 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування позикою;

Всього стягнути заборгованість за договорами 43177,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" понесені судові витрати.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за договором позики № 2102037 в розмірі 20562,04 грн., з яких: 6650,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10587,04 грн. - сума заборгованості за відсоткам за користування позикою; 3325,00 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за договором позики № в розмірі 22615,00 грн., з яких: 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20615,00 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування позикою.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 2 481 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договори позики були укладені та підписані сторонами в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». З аналізу вказаних вище документів випливає, що позивач довів наявність заборгованості у відповідачки та про своє право вимагати її погашення. Відповідачка не надала суду жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог. Не здобуто таких доказів і під час розгляду справи судом.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки ОСОБА_1 скористалася кредитними коштами, але свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконала, не надала суду жодних доказів на спростування вимог позивача та на підтвердження своєї позиції, що договори не укладала та не підписувала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою в якій вказує, що рішення є незаконним, винесеним з недотриманням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також не відповідає фактичним обставинам справи, тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не надав жодного доказу направлення відповідачеві одноразового ідентифікатору, використання його відповідачем. Враховуючи, що позивач є зацікавленою особою, вважає, що суд не мав брати роздруківку із зазначенням ідентифікатора до уваги, тим паче за відсутності доказів направлення та використання саме відповідачем ідентифікатору для підписання спірного кредитного договору.

Вказує, що нею у відзиві на позовну заяву зазначалось про те, що спірні кредитні договори нею не підписувались, а отже ставилось під сумнів автентичність наданих позивачем роздруківок. При цьому, якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Вважає висновок районного суду про отримання відповідачем коштів від ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Інфінанс» безпідставним та таким, що не відповідає сталій судовій практиці у кредитних спорах, оскільки належними доказами, які підтверджують перерахування позивачем відповідачеві певної суми можуть виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Позивачем, до своєї відповіді на відзив було надано квитанцію про сплату від ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та лист від ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 07.07.2022 №2782_17. Однак такі докази подані з порушенням строків для їх подання. Крім того, вказані документи не є належним доказами отримання коштів позичальником.

Також звертає увагу на неналежність доказів відступлення права вимоги за спірними договорами.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" вказує, що товариство на підтвердження виконання вимог Договорів факторингу №11-08/2021 та №22/06-22, статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» направив до суду належним чином засвідчені витяги з даних договорів. Крім того, про фактичне переуступлення права вимоги від ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Інфінанс» до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" свідчить наявність у позивача всіх документів кредитної справи ОСОБА_1 .

Вказує, що у відповідності до умов кожного з кредитних договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитних договорів.

Оскільки оспорювані договори підписані позичальником за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тому укладання між сторонами спірних правочинів підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідмоелння на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. Сторони досягли згоди, узгодивши розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить пр. онаявність волі позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору позики за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що спростовує доводи позичальника викладені в апеляційній скарзі. Доказів протилежного апеляційна скарга не містить.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині не надання товариством доказів отримання позичальником кредитних коштів, то позивач зауважив, що відповідач, як тримач карткового рахунку на який було перераховано такі кошти може самостійно отримати виписки по рахунку для підтвердження, або спростування факту їх перерахування.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 квітня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2105037, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 6650 грн строком на 30 днів і сплатою за користування кредитом 726,35 процентів річних від суми кредиту в розрахунку 1,99 процентів на добу.

Відповідно до пункту 2.3.4. Договору строк позики до 11.05.2021 року.

Строк дії договору спливає через три місяці після спливу строку позики, тобто 11.08.2021 року.

п. 8.3.5. визначає, що позичальник вивчив та повністю погоджується з умовами правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту з ТОВ «Маніфою», які є невід`ємною частиною цього Договору.

Як вбачається з копії договору та розрахунку за договором, позичальник ОСОБА_1 використала електронний підпис одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем ) t60312.

Відповідно до листа №2782_17 від 07.07.2022 ТОВ "Універсальні платіжні рішення" повідомляють, що 11.04.2021 року на картку НОМЕР_1 зараховані кошти в сумі 6650 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 11.08.2021 року відповідач кредитні кошти не повернула та мала заборгованість на загальгу суму 20562,04 грн.

11 серпня 2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ «Маніфою» було укладено Договір факторингу № 11-08/2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до боржників за договорами позики.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2022 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором позики № 2105037 в сумі 20562,04 грн.

Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «ІНФІНАНС» підтверджує, що з ОСОБА_1 укладено договір від 26.04.2021. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (5s7z2q).

26.04.2021 р. був укладений договір позики між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 . В даному договорі зазначено, що розмір кредиту 2000 грн, строк кредитування 30 днів, зазгальна вартість кредиту 1260 грн. Умови договору викладені у правилах, з якими позичальник ознайомився до укладення договру, та які є невідємною частиною договру. Договір підписано одноразовим ідентифікатором 5s7z2q.

Перерахування коштів в сумі 2000 грн на картку ОСОБА_1 підтверджується квитанцією (номер операції 87655640).

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 26.04.2022 року відповідач кредитні кошти не повернула та мала заборгованість на загальгу суму 22615 грн.

26.06.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 22.06.2022 до Договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 22615,00 грн, з яких:

2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

20615 грн - сума заборгованості за відсотками за користування позикою.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Суди встановили, що оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Установлено, що договори позики між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подала заявки на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позик, після чого позикодавці надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використала для підтвердження підписання договорів позики.

Встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем договори позик не були б укладеними сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня

2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Щодо аргументів апеляційної скарги в частині неподання електронних доказів, хоча нею ставились під сумнів паперові копії, то колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 100 ЦПК україни передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідачоелння, метаданні, бази даних та інші дані електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах памяті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Папероваа копія електронного доказу не вважається писмьвоим доказом.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник спарви або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Колегія суддів, враховуючи вказані норми процесуального законодавства, зауважує, що дійсно у відзиві на позовну заяву відповідачем ставилось під сумнів наданні позивачем докази щодо укладення договорів позики в електронній формі, однак, в той же час, відповідач клопотання про витребування таких доказів у електронній формі у суді першої інстанції не заявляла. При цьому, що витребування даних доказів у разі сумнівів у учасника справи щодо їх належності та достовірності, не зобов`язує суд з власної ініціативи їх витребовувати.

Щодо доводів викладених в апеляційній скарзі про недоведеність позивачем факту отримання нею коштів у позику, то колегія суддів враховує наступні обставини.

Відповідно до пункту 2.6. договору позики №2105037 від 11 квітня 2021 року укладеного між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 , позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору.

Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за Вих. №2782_17 від 07.07.2022 адресованого ТОВ «Маніфою», між підприємствами укладено договір на переказ коштів №ФК-П-20/05-05 від 08.07.2020 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 11.04.2021 18:16:30 на суму 6650 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 86084412, призначення платежу: Зачисление 6650 грн на карту НОМЕР_1 .

Також, згідно з пунктом 6.6. Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal» ТОВ «Інфінанс», передбачено, що товариство надає фінансовий кредит позичальнику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в Договорі фінансового кредиту, на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної в особистому кабінеті позичальника або заявці (електронній заявці) та/або перерахування коштів на поточний рахунок фізичної-особи підприємця-юридичної особи надавача товарів/робіт/послуг, які придбаються позичальником за рахунок кредитних коштів, за реквізитами поточного рахунку, фізичної особи підприємця/юридичної особи надавача товарів/робіт/послуг, через Систему грошових коштів.

У заявці-анкеті на отримання кредиту №360860 у ТОВ «Інфінанс» ОСОБА_1 вказала свої особисті дані та, зокрема, реквізити банківської платіжної картки № НОМЕР_2 .

Відповідно до квитанції за сплату, номер операції: 87655640 від 26.04.2021, на картку НОМЕР_1 було зараховано 2 000 грн через систему сервісу онлайн-платежів www.iPay.ua.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач, стверджуючи про неотримання даних коштів у позику на свій картковий рахунок, доказів на спростування даних обставин до суду не надала, як-то банківську виписку, або довідку з банку про неналежність їй даної картки.

Щодо порушення строків подання вказаних доказів про що зазначає відповідач, то колегія суддів звертає увагу, що їх долучення до відповіді на відзив було зумовлено саме аргументацією позиції сторони відповідача.

У свою чергу, процесуальним законодавством передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (частина 5 статті 12 ЦПК України).

Щодо доводів ОСОБА_1 про ненадання позивачем доказів про відступлення прав вимоги за спірними договорами, то колегія суддів вважає за необхідне заначити таке.

Судом встановлено, що 11 серпня 2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ «Маніфою» було укладено Договір факторингу № 11-08/2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до боржників за договорами позики.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2022 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором позики № 2105037 в сумі 20562,04 грн.

26.06.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 22.06.2022 до Договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 22615,00 грн

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною першою статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що позивач не мав права вимоги до ОСОБА_1 за договорами позики, оскільки у матеріалах справи є належні та допустимі докази, зокрема витяги з реєстрів боржників до договорів факторингу №11-08/2021 від 11.08.2021 та №22/06-22 від 22.06.2022 щодо заборгованості ОСОБА_1 за договорами позики. Отже, позивач надав докази, які підтверджують факт передачі права вимоги заборгованості ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Крім того ці доводи відповідача не заслуговують на увагу, адже предметом судового розгляду є спір про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договорами позики. Договори факторингу нею неоспорені.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді