РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/18981/20

Провадження № 22-ц/4815/171/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Майданіка В. В., Хилевича С. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління

Державної казначейської служби у Рівненській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2021 року, ухвалене в складі судді Галінської В. В. о 09 годині 30 хвилин, повний текст рішення складено 02 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Державної казначейської служби у Рівненській області, про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів (пенсійних виплат) у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач в особі його структурних підрозділів виплачував йому пенсію у заниженому розмірі, і лише на виконання рішень судів нарахував та виплатив різницю між фактично виплаченою пенсією та належною до виплати, однак за вказаний період зросли ціни на споживчі товари та тарифи на послуги, що привело до втрати ним частини грошових доходів, а відтак він має право на їх компенсацію. Просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів (пенсійних виплат) у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 28 квітня 2015 року по 17 травня 2018 року.

Рішенням Рівненського міського суду від 02 квітня 2021 року вказаний позов задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів (пенсійних виплат) у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 28 квітня 2015 року по 17 травня 2018 року. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки тривале не нарахування пенсії за минулі періоди сталося через вину відповідача, зокрема, через призначення та виплату позивачеві заниженого розміру пенсії внаслідок порушення закону, позивач має право на компенсацію частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих йому на підставі рішення суду. Основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України № 21-518а14 від 18 листопада 2014 року. Отже, позивач має право на одержання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії, і позовні вимоги заявлені до належного відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області як до уповноваженого державного органу, що здійснював нарахування пенсії позивачу з 28 грудня 2009 року в заниженому розмірі.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, Головне Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі вказує на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, адже він був обізнаний щодо порядку виконання рішення суду та порушення його прав ще у 2014 році, при цьому, до суду звернувся 09 грудня 2019 року. Доводить, що виплата коштів по рішенню суду носить разовий характер та не підпадає під дію ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Зазначає, що вимоги щодо компенсації за втрату частини пенсії є видами цивільно-правової відповідальності, яка встановлюється за порушення зобов`язання та не можуть бути застосовані у сфері пенсійного законодавства. Вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області є неналежним відповідачем у цьому спорі, оскільки виплата нарахованих сум з пенсійних виплат по рішеннях суду, які фінансуються за рахунок Державного бюджету України, здійснюється Державною казначейською службою України та її територіальними органами. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 вказує на її необґрунтованість і безпідставність, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без зміни.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 21 січня 2011 року у справі № 2-а-9/11 визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії та щомісячної додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, інваліду другої групи, відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової щомісячної пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком визначеному у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум за період з 28 грудня 2009 року по 09 грудня 2010 року.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2011 року постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 21 січня 2011 року змінено, виключено з резолютивної частини постанови суду слова «і ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та «по 09 грудня 2010 року». В іншій частині постанову суду залишено без змін.

11 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області зі скаргою щодо неналежного виконання судових рішень у справі № 2-а-9/11.

18 квітня 2019 року Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області повідомило ОСОБА_1 про виконання рішення суду Державною казначейською службою України 17 травня 2018 року.

10 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області зі скаргою, в якій просив ґрунтовно повідомити його яким саме чином та на підставі яких обставин чи законодавства 17 травня 2018 року нібито виконана постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2011 року у справі №2-а-9/11, та чому з 17 травня 2018 року припинено виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2011 року у справі №2-а-9/11.

Листом від 06 червня 2019 року за вих.№13-13-10/3267 ГУ ДКС України у Рівненській області роз`яснило ОСОБА_1 , що Державною казначейською службою України 17 травня 2018 року здійснено погашення заборгованості за рішенням Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2011 року у справі №2-а-9/11 відповідно до довідки про здійснення нарахування на виконання рішення, наданої боржником.

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року залишено без змін.

В подальшому 09 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов"язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів (пенсійних виплат) у зв"язку з порушенням строків їх виплати.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів (пенсійних виплат) у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 28 грудня 2009 року по 28 квітня 2015 року. Вирішено питання судових витрат.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просив виплатити йому компенсацію втрати частини доходів (пенсійних виплат) у зв`язку з порушенням строків їх виплати, посилаючись на те, що відповідач виконав рішення судів щодо нарахування та виплати йому пенсійних виплат, однак за вказаний період зросли ціни на споживчі товари та тарифи на послуги, що привело до втрати ним частини грошових доходів, а тому він має право на їх компенсацію.

Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до ст.. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» зазначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. До доходів, які мають разовий характер можна віднести цільову разову допомогу, одноразову допомогу при виході на пенсію, допомогу на поховання, одноразову допомогу по безробіттю для організації безробітним підприємницької діяльності, тощо.

Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або яку отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Пенсія є щомісячною грошовою виплатою, тобто вона виплачується кожного місяця протягом строку, на який вона призначена; пенсія є тривалою виплатою.

Позивач ОСОБА_1 отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Така пенсія є щомісячною грошовою виплатою та не має разового характеру.

Тривале ненарахування пенсії позивачу за минулі періоди сталося з вини відповідача, зокрема, через призначення та виплату позивачеві заниженого розміру пенсії внаслідок порушення закону, а тому позивач має право на компенсацію частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих йому на підставі рішення суду.

Верховний Суд України у своїй постанові від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14 дійшов висновку про те, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності із проаналізованими нормами закону, що їх регулюють, апеляційний суд приходить до переконання про обґрунтованість і підставність позову та необхідність задоволення позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії за період з 28 квітня 2015 року по 17 травня 2018 року.

Доводи апелянта про те, що Головне Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області є неналежним відповідачем у справі, апеляційним судом відхиляються як такі, що суперечать нормам закону.

Так, згідно зі ст. 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Таким чином, пред`явлення позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області як до уповноваженого державного органу, що здійснював нарахування пенсії ОСОБА_1 в заниженому розмірі, є заявленням вимог до належного відповідача.

Покликання апеляційної скарги на те, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з цим позовом, а також на безпідставне відхилення місцевим судом відповідного клопотання про застосування строків позовної давності, заявленого стороною відповідача, то вони судом відхиляються зі наступних міркувань.

Так, статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, 17 травня 2018 року позивачу на виконання рішення суду було перераховано заборгованість по пенсійних виплатах в розмірі 86 060,35 грн., тобто саме з 18 травня 2018 року почався перебіг позовної давності. З цим позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 19 листопада 2020 року, а тому строк позовної давності не порушений.

У відповідності до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуи Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2021 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Майданік В. В.

Хилевич С. В.