ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/3431/14-ц Номер провадження 22-ц/814/1556/23Головуючий у 1-й інстанції Тимош О.М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 02 грудня 2021 року, постановлену суддею Тимош О.М., повний текст ухвали складено дата не вказана

у цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра В`ячеславовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями.

Подання мотивовано тим, що 19.01.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до нього як до приватного виконавця із заявою про примусове виконання виконавчого листа №643/3431/14-ц, виданого 11.12.2020 року Московським районним судом м. Харкова, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 601 392,36 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.06.2019 року у справі №643/3431/14-ц замінено сторону ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «Вердикт Капітал». На підставі заяви ТОВ «Вердикт Капітал» 26.01.2021 року відкрито зведене виконавче провадження №64206853 з виконання вищевказаного виконавчого листа. Виконавець зазначає, що 27.01.2021 року направив постанову про відкриття провадження боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому листі, що підтверджується копією фіскального чека від 27.01.2021 року, а тому боржник вважається таким, що повідомлений про початок примусового виконання рішень. Приватний виконавець зазначає, що рішення суду до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від виконання рішення у добровільному порядку та не вживає заходів щодо виконання рішення, на виклики виконавця не з`являється, боржник офіційно не працевлаштований та не має відкритих рахунків у банківських установах, не зареєстровано транспортний засіб, право власності на нерухоме майно за боржником не зареєстровано, відсутня інформація у Державному земельному кадарсті, а тому приватний виконавець вважає необхідним вжити заходів щодо примусового виконання рішення суду у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу. Також приватний виконавець зазначає, що боржнику відомо про виконавчий документ, яким на нього покладені зобов`язання.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 02 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра В`ячеславовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що безспірні докази щодо свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язку по сплаті заборгованості у матеріалах справи відсутні, а сама по собі наявність у боржника невиконаного зобов`язання не є безумовною підставою для обмеження його права виїзду за межі України, викладених приватним виконавцем у поданні підстав недостатньо для обмеження права боржника у виїзді за межі України, оскільки виконавець не повідомив суду жодного факту, який би свідчив про наміри боржника виїхати за межі України з метою уникнення виконання свого грошового зобов`язання. Обмеження у праві виїзду за межі України є крайнім заходом щодо виконання рішення суду, а тому, задоволення подання обмежує конституційні права ОСОБА_1 без достатніх правових підстав для цього. Крім цього, державним виконавцем не надано доказів наявності у боржника закордонного паспорту, який надає йому право на виїзд за кордон. За таких обставин, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знайшов підстав для задоволення подання.

В апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити подання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що не зважаючи на вчинені дії приватним виконавцем, виконавчий лист на виконання рішеня суду боржником не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання боржником не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Вказує, що в межах поноважень, наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України приватному виконавцю була надана інформація, що за результатами перевірки, що зберігається в базі даних, боржник ОСОБА_1 перетинав державний кордон України 3 рази у 2020 році та 2 рази у 2021 року у пункті пропуску Харків. Вказує, що приватним виконавцем були вжиті усі можливі передбачені законом заходи примусового вконання виконавчого документа, які не спонукали боржника до вжиття будь-яких дій, спрямованих на виконання покладених на нього обов`язків виконачим листом. Суд першої інстанції, розглядаючи подання, не взяв до уваги фактичні обставни справи та дійшов хибних висновків про те, що у матеріалах спрпви відсутні безспірні докази свідомого ухилення боржника від виконання обов`язку по виконанню судового рішення про стягнення заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16.02.2022 року апеляційна скарга залишена без руху (т.3 а.с. 86-87).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 05.08.2022 року дана цивільна справа (за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра В`ячеславовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа) перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (т.3 а.с.88).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22.08.2022 року продовжено строк для усунення недоліків апеляційного скарги (т.3 а.с.89).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01.11.2022 року у даній справі відкрито апеляційне провадження (т.3 а.с. 103).

Ухвалою Полтавського апеляційного уду від 19.12.2022 року справа призначена до апеляційного розгляду на 22.02.2023 року об 11-40 год., з повідомленням учасників справи (т.3 а.с. 105).

У судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися, стягувач ТОВ «Вердикт Капітал» та приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д.В. належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 10.02.2023 року судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на їх офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (т.3 а.с. 108,108), боржник ОСОБА_1 повідомлений шляхом розміщення 10.02.2023 року оголошення про виклик у судове засідання (т.3 а.с. 111). Електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 19.12.2022 року про призначення справи до розгляду на 22.02.2023 року розміщений в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. Заяви та клопотання про відкладення справи розглядом не надходили. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра В`ячеславовича знаходиться виконавче провадження №64206853, відкрите за заявою ТОВ «Вердикт Капітал» постановою від 26.01.2021 року, з виконання виконавчого листа №643/3431/14-ц, виданого 11.12.2020 року Московським районним судом м.Харкова, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 601 392,36 грн. (т.3 а.с. 13).

Постановами від 26.01.2021 року стягнуто з боржника ОСОБА_1 основну винагороду приватного виконавця 60 139,23 грн, визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 669,00 грн. Також постановою від 26.01.2021 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 (т.3 а.с. 15,17,19).

У процесі виконання приватним виконавцем було направлено запити стосовно майнового стану до різних установ, на які отримано наступні відповіді.

Згідно інформації Державної фіскальної служби України боржник на обліку в органах ДФС не перебуває, інформація щодо джерел отримання доходів у ДРФО відсутня (т.3 а.с. 20).

Відповідно до відомостей Пенсійного фонду України пенсію не отримує (т.3 а.с. 26).

Згідно отриманої з МВС України інформації за боржником зареєстровано транспортний засіб ВАЗ 2107, 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (т.3 а.с. 32).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за боржником нерухомого майна не зареєстровано (т.3 а.с. 23-25).

Постановою приватного виконавця від 28.01.2021 року оголошено розшук майна боржника, а саме належного йому транспортного засобу (т.3 а.с. 27).

Постановою приватного виконавця від 28.01.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови та належать боржнику ОСОБА_1 (т.3 а.с. 29).

Також приватний виконавець зробив запит щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 (т.3 а.с. 30).

Приватним виконавцем зроблено запит до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про об`єкти нерухомомго майна, які зареєстровані за боржником (т.3 а.с. 31).

У боржника ОСОБА_1 наявний рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», приватний виконавець направив до банку платіжну вимогу (т.3 а.с. 36,37).

Приватним виконавцем направлявся виклик боржнику ОСОБА_1 (т.3 а.с. 38-39).

Також до подання надана довідка з Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС Укпаїни, яка є нечитабельною, та не можливо встановити будь-які обставини з неї (а.с. 40).

З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 боржник ОСОБА_1 не зареєстрований (т.3 а.с. 43).

Судом першої інстанції встановлено, що відсутні відомості про отримання боржником будь-яких постановлених виконавцем постанов в межах виконавчого провадження.

Як встановлено судом першої інстанції, боржник за адресою, за якою направлялася поштова кореспонденція, не зареєстрований. Виконавець направив запит про реєстрацію боржника, проте відповідь суду не надана.

Крім того, доводи приватного виконавця про те, що встановлено факт, що боржнику ОСОБА_1 відомо про виконавчий документ, яким покладено на нього відповідні зобов`язання, примусове виконання якого здійснюється приватним виконавцем, жодними доказами не підтверджено.

Так, у поданні відсутні достовірні відомості, що ОСОБА_1 викликався до приватного виконавця та отримував такі виклики, також відсутні докази отримання боржником постанов про відкриття провадження та про накладення арешту на майно та рахунки.

Так, з копії ухвали від 24.06.2019 року про заміну сторони стягувача вбачається, що її постановлено за відсутності боржника ОСОБА_1 . Так само за відсутності боржника постановлено ухвалу від 10.09.2020 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа (т.3 а.с. 8,9).

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері визначаються Законом Українивід 21січня 1994року №3857-XII«Про порядоквиїзду зУкраїни ів`їздув Українугромадян України» (далі - Закон № 3857-XII).

Даним Законом встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасового обмеження громадян України у праві виїзду за кордон.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Згідно з пунктом п`ятим частини першої статті 6 Закону №3857-XII громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Як випливає з аналізу наведених положень закону, підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на фізичну особу судовим рішенням, а винна поведінка боржника, яка полягає в ухиленні останнього від виконання таких зобов`язань.

Порядок виконання рішень судів та рішень інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом Українивід 02червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження».

Пункт дев`ятнадцятий частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII (в редакції, чинній на час постановлення ухвали) встановлює, що державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Аналізуючи положення статті 441 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями статті 6 Закону №3857-XII та положеннями Закону № 1404-VIII, слід дійти висновку, що підставою для встановлення особі тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є встановлення судом, який розглядає подання державного виконавця, факту умисного ухилення боржника від виконання своїх майнових зобов`язань перед стягувачем. Тобто, якщо боржник, який має можливість, свідомо ухиляється від покладеного на нього судом обов`язку.

Під ухиленням від виконання зобов`язання слід розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об`єктивних обставин, які перешкоджають виконанню.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Розглядаючи подання, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 1,2,3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

По справі вбачається, що 26.01.2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю « Вердикт Капітал» приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64297601 з виконання виконавчого листа №643/3431/14-ц, виданого 11.12.2020 року Московським районним судом м. Харкова, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суми заборгованості за кредитним договором всього у розмірі 601 392,36 грн. та згідно ухвали цього ж суду від 24.06. 2019 року у справі №643/3431/14-ц про заміну сторони ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «Вердикт Капітал» (т.3 а.с. 13).

Згідно ч.1,2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Згідно супровідного листа від 26.01.2021 року на адреси боржника ОСОБА_1 та стягувача ТОВ « Вердикт Капітал»» приватний виконавець направив для виконання та до відома постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2021 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №643/3431/14-ц (т.3 а.с. 12). До цього супровідного листа додана копія фіскального чеку відділення поштового зв`язку про відправлення рекомендованого листа від 27.01.2021 року.

Колегія суддів звартеє увагу на те, що цей супровідний лист від 26.01.2021 року ім`я боржника ОСОБА_1 був направлений за адресою: АДРЕСА_1 (т.3 а.с. 12).

Саме ця адреса вказана у виконачому листі №643/3431/14-ц (т.3 а.с. 7).

Проте, згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, наданої на запит суду першої інстанції, боржник ОСОБА_1 за вказаною адресою не зареєстрований, згідно цієї довідки за вказаною адресою зареєстровані інші особи з 03.06.2019 року (т.3 а.с. 43).

По справі не вбачається, що приватний виконавець намагався встановити фактичне місце проживання чи реєстрації боржника ОСОБА_1 , оскільки, як слідує з матеріалів справи, боржник ОСОБА_1 на час відкриття виконачого провадження від 26.01.2021 року уже не був зареєстрований за адресою, вказаною у виконавчому листі.

По справі не вбачається, що приватний виконавець з метою встановити, чи перебуває боржник за цією адресою, виходив на місце для встановлення цього факту, відсутні акти приватного виконавця про здійснення виходу приватного виконавця за адресою реєстрації боржника, про неявку боржника на виклик, акти про опитування сусідів за колишнім місцем реєстрації боржника тощо.

Отже, за змістом ч.1,2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження повинна бути надіслана рекомендованим поштовим відправленням, а боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Проте, оскільки виконавчий лист був виданий судом 11.12.2020 року на виконання рішення суду від 07.04.2014 року, а на час відкриття виконавчого провадждення від 26.01.2021 року минуло майже 7 років після його ухвалення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у справі відсутні належні та допустимі докази про направлення на ім`я боржника ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження саме за адресою його проживання чи перебування, а приватним виконавцем не було вчинено належних заходів для встановлення фактичного місця перебування боржника.

Крім цього, як правильно встановлено судом першої інстанції, приватним виконавцем не доведено факту факту умисного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання своїх майнових зобов`язань перед стягувачем, тобто факту свідомого ухилення боржника від виконання покладеного на нього судом обов`язку. З матеріалів справи не вбачається, що боржник ОСОБА_1 знає про те, що виконавчий лист №643/3431/14-ц з 26.01.2021 року перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця.

По справі приватний виконавець до подання додав в якості доказу лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11.10.2021 року, який неможливо прочитати та дослідити відповідні обставини, на які посилається приватний виконавець у поданні (т.3 а.с. 40). У поданні приватний виконавець вказує, що у 2020 році боржник ОСОБА_1 тричі перетинав державний кордон України на виїзд/в`їзд, тобто до відкриття виконавчого провадження, а у 2021 році двічі, після відкриття виконавчого провадження. По справі не надано доказів, чи має боржник закордонний паспорт.

Доводи апеляційної скарги про те, що не зважаючи на вчинені дії приватним виконавцем, виконавчий лист на виконання рішеня суду боржником не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання боржником не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», то ці доводи не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що боржник достовірно знає про наявність виконачого провадження та свідомо ухиляється від виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що в межах повноважень, наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України приватному виконавцю була надана інформація, що за результатами перевірки, що зберігається в базі даних, боржник ОСОБА_1 перетинав державний кордон України 3 рази у 2020 році та 2 рази у 2021 року у пункті пропуску Харків, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки вказана відповідь ДПС України надана приватним виконавцем як доказ у неналежному стані, який неможливо прочитати.

Доводи апеляційної скарги про те, що приватним виконавцем були вжиті усі можливі передбачені законом заходи примусового виконання виконавчого документа, які не спонукали боржника до вжиття будь-яких дій, спрямованих на виконання покладених на нього обов`язків виконавчим листом, то ці доводи не підтверджені доказами у справі, оскільки не доведено, що боржнику достовірно відомо про існування виконавчого провадження, що приватний виконавець вчинив усі належні виконавчі дії для встановлення його місця перебування тощо, тому відсутні законні підстави стверджувати про свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги проте, що суд першої інстанції, розглядаючи подання, не взяв до уваги фактичні обставни справи та дійшов хибних висновків про те, що у матеріалах справи відсутні безспірні докази свідомого ухилення боржника від виконання обов`язку по виконанню судового рішення про стягнення заборгованості, то ці доводи не грунтуються на доказах у справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ТОВ «Вердікт Капітал» залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 02 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов