БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/1726/23
провадження № 2-з/361/24/23
УХВАЛА

08 березня 2023 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. розглянувши заяву Житлово-будівельного кооперативу «Діамант» про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла цивільна справа за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Діамант» до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельного кооперативу «Діамант Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будстандартінжиніринг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Афіна Груп», ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Галина Михайлівна, про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації.

Разом із вищевказаним позовом представник позивача Житлово-будівельного кооперативу «Діамант» подав заяву, в якій просить забезпечити вищевказаний позов шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення належні на праві власності ОСОБА_1 , а саме: приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею 44, 6 кв. м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1 (індексний номер 51167783); приміщення №1, загальною площею 79,1 кв. м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1 (індексний номер 51163497); приміщення №29, загальною площею 129, 4 кв. м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1 (індексний номер 51162967); приміщення №28, загальною площею 107,6 кв. м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1 (індексний номер 51162301).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ЖБК «Діамант» посилається на те, що ОК ЖБК «Діамант Плюс», незаконно будучи Стороною 1 Основного договору з 16.07.2018 р. по 12.08.2021 р. уклав ряд правочинів на підставі яких розпорядився та відчужив нежитлові приміщення, які б мали належати позивачу, як стороні Основного договору згідно акту розподілу площ. Зокрема, видаючи себе стороною основного договору на підставі договору № 1 від 16.07.2018 р., незаконно привласнивши собі повноваження позивача на розпорядження 90% всіх житлових та 100% всіх нежитлових приміщень об`єкту будівництва, ОК ЖБК «Діамант Плюс» відчужив на праві різних правочинів та документів 4 нежитлових приміщення загальною площею 360,7 кв. м., наближеній особі, а саме: сину голову ОК ЖБК «Діамант Плюс» - ОСОБА_1 . За таких обставин, невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Тому, слід вжити заходи забезпечення такого позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, приходжу до висновку про повернення заяви, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч.1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Аналізуючи вищевказані норми чинного законодавства, можна дійти висновку про те, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Із позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати недійсними договори укладені між ОК ЖБК «Діамант Плюс», ТОВ «Афіна Груп» та ОСОБА_1 від 25.09.2019 року, 04.09.2019 року, 23.08.2019 року, 30.09.2019 року, 22.01.2020 року, проте до заяви не долучені оспорювані договори, що не дає можливості перевірити наявність спору між сторонами.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про повернення заяви про забезпечення позову, оскільки із доданих до неї матеріалів не вбачається, що між заявником та відповідачами дійсно виник спір. До заяви не додано всіх доказів, з яких можливо припустити, що між сторонами існують будь-які правовідносини.

Згідно із ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, дана заява подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України та підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Заяву Житлово-будівельного кооперативу «Діамант» про забезпечення позову повернути заявнику.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н.М. Петришин