РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.,

при секретарі Мордухович К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позову зазначив, що йому на підставі договору дарування квартири, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Башинською Л.В. за № 1188 від 03.11.2011 року, позивач є власником 2- кімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 31,8 кв.м., що підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.11.2011 року також зазначено, що позивач є єдиним власником квартири АДРЕСА_2 . В зазначеній квартирі ОСОБА_1 зареєстрований з 19.11.2008 року та з цього періоду там мешкає. В спірній квартирі зі згоди позивача зареєстрована колишня дружина, з якою шлюб було розірвано 26 травня 2015 року, яка в цій квартирі проживала та мешкала до листопада 2015 року. У 2016 році колишня дружина позивача переїхала проживати до свого теперішнього чоловіка до Республіки Туреччини, де проживає до теперішнього часу. Більше 5 років відповідач не проживала в цій квартирі, її речі в квартирі відсутні та за весь час реєстрації відповідач не сплачувала комунальні послуги, квартирою не цікавиться, кореспонденцію за цією адресою не отримує, до поліклініки за цим місцем реєстрації не зверталася. Позивач зазначив, що цю квартиру подарувала йому мати, він самостійно там проживає, утримує квартиру, сплачує всі необхідні кошти за комунальні платежі, перешкод у користуванні не чинить відповідачці, яка самостійно собі обрада інше місце для проживання. На підставі викладеного просили суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 12 липня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надав заяву, в якій просить розглядати дану справу за його відсутності, позов підтримав та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про час, дату і місце судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не надала. На електронну адресу суду надійшла заява, направлена від імені ОСОБА_4 , в якій зазначає, що не заперечує проти втрати права користування житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому понад 6 місяців без поважних причин та просить справу розглянути у її відсутність.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Так, у ході судового розгляду було встановлено, що позивач зареєстрований та мешкає у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить йому та її сину ОСОБА_5 на праві власності відповідно договору дарування квартири, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Башинською Л.В. за № 1188 від 03.11.2011 року.(а.с.10-11)

Відповідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 09.07.2021 року, зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 22.09.2011, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_4 є колишньою дружиною позивача ОСОБА_1 .(а.с.14)

Відповідно до відомостей про оплату комунальних послуг, нарахування відбкваютьяс та сплачуються за адресою: АДРЕСА_1 на 1 особу ОСОБА_1 (а.с.15-18).

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що реєстрація відповідача порушує її права, створює для неї матеріальні складнощі, бо вона змушена переплачувати вартість комунальних послуг, факт реєстрації відповідача у квартирі позбавляє її можливості розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з чим просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного Кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Спірні правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналізуючи норми закону, позицію позивача та враховуючи, що відповідач з позовними вимогами погодилася, тривалий час за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, та приймаючи до уваги, що перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося, остання дійсно добровільно залишила спірне житло, комунальні платежі не сплачувала, майно та речі відповідача у квартирі відсутні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації за понесені ним витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 11,12, 76, 81, 82, 128, 133, 144, 223, 247, 258, 259, 261, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_1 та зняти її з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Суддя Губська Я.В.