ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 632/2244/20 Номер провадження 22-ц/814/1420/23Головуючий у 1-й інстанції Росоха А.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 червня 2021 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість, що утворилася за станом на 02 жовтня 2020 року у розмірі 492 887 грн 16 коп., а саме: за тілом кредиту 401 878,99 грн та відсотки у розмірі 91 008,17 грн.

В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов кредитного договору, укладеного 02 квітня 2019 року.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 червня 2021 року позовні вимоги було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 501128171 від 02.04.2019 року, за станом на 02.10.2020 року у сумі 49 2887 грн 16 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 7 393 грн 31 коп.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19 липня 2021 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що відповідач жодних судових повісток, копій матеріалів позовної заяви з доданими документами, будь-яких ухвал суду не отримував і не міг отримати, оскільки з 15.02.2021 по 06.07.2021 знаходився у м.Чернівцях - спочатку в гостях у дочки, а потім на самоізоляції у зв`язку з підозрою захворювання на COVID 19, а в судових повідомленнях, що знаходяться в матеріалах справи, стоять не його підписи.

Звертав увагу, що суду першої інстанції було відомо про наявність у нього представника, однак йому також судової повістки не було направлено.

Зазначав, що позивач у позові вказує на отримання відповідачем коштів, однак на підтвердження надання йому коштів не надано жодного документу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08.10.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20.10.2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Альфа-Банк» з анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.9).

У вказаній заяві містяться особисті анкетні дані відповідача та прохання відкрити поточний рахунок на його ім`я у гривні/доларах США/євро, а також повідомлення про підтвердження акцепту публічної пропозиції та укладення договору з АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці банку www.alfabank.ua( п.2.1.1.) (а.с.9).

15 червня 2018 року ОСОБА_1 підписав оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої позичальник запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії на наступних умовах: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; мета кредиту - для особистих потреб; ліміт кредитної лінії - 200 000 грн; процентна ставка фіксована - 26% (а.с.7).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 має заборгованість згідно кредитного договору № 501128171 від 02.04.2019 станом на 02.10.2020 у розмірі 492 887 грн 18 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 401 878,99 грн та заборгованості по відсотках у розмірі 91 008, 17 грн (а.с.13).

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Альфа-Банк», суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилався банк у підтвердження заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Обґрунтування наявності обставин, на які посилається позивач, як на підстави позову, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що повинно відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Принцип змагальності у цивільному судочинстві (п.4 ч.3 ст.2, ст.12 ЦПК України) не звільняє суд від обов`язку перевірити належність, допустимість, достовірність і достатність поданих суду доказів і дати їм оцінку згідно вимог ст.89 ЦПК України (на час ухвалення судом заочного рішення ст.212 ЦПК України).

Суд першої інстанції не врахував наведені вище вимоги закону, а тому ухвалив помилкове рішення про задоволення позову за відсутності належних, допустимих і достатніх доказів, якими мають бути підтверджені заявлені вимоги.

На підтвердження доводів позову позивачем надано розрахунок заборгованості (а.с.13), однак поданий розрахунок не є достатнім доказом у розумінні приписів ст.80 ЦПК України, оскільки у розрахунку зазначено лише суми заборгованостей, а саме заборгованості за тілом кредиту, заборгованості по відсотках, штрафи за прострочення платежів. При цьому, з наданого суду розрахунку заборгованості неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та час внесення відповідачем платежів, тощо.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року.

Банком не надано жодного доказу, яким підтверджується видача та повернення коштів за укладеним договором.

Враховуючи те, що позивач вказує на прострочення здійснення платежів ОСОБА_1 за кредитним договором № 491009163 від 12.08.2019 року, однак, доказів на підтвердження цієї обставини не надав, суд позбавлений можливості перевірити правильність виконаного позивачем розрахунку заборгованості, встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір.

Згідно до частини 7 статті 81 ЦПК суд не може збирати докази щодо предмету спору з власної ініціативи.

На підставі викладеного слід відмовити в задоволенні позовних у зв`язку з його недоведеністю та необґрунтованістю.

Відповідно ст. 141 ЦПК України з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судові витрати понесені останнім за подачу заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 461,50 грн та 7 427,30 грн за подачу апеляційної скарги (а.с.75, 89).

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 червня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити за недоведеністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7 888,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 06 березня 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов