Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5264/21
Номер провадження2/711/382/23
РІШЕННЯ
11 січня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого-судді Демчика Р.В.,
при секретарі Кофановій А.О.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування,-
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування.
Позов обгрунтовує тим, що 18.05.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода на перехресті бульвару Шевченка та вулиці Небесної Сотні в м. Черкаси, за участю транспортного засобу CHEVROLET LACETTI д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням, та транспортного засобу INFINITI QX56 д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого належний йому автомобіль зазнав технічних ушкоджень.
Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2020 року (справа № 712/6933/20, провадження № 3/711/1747/20) закрите адміністративне провадження у справі відносно ОСОБА_4 у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Проте, постановою від 12.02.2021 року (провадження № 33/821/28/21) Черкаський апеляційний суд виявив порушення закону судом першої інстанції при розгляді адміністративного провадження відносно ОСОБА_4 , а відтак постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП.
Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ним, 25.05.2020 року на адресу МТСБУ було направлено всі необхідні документи для отримання належного страхового відшкодування. Вказані документи були отримані співробітниками МТСБУ 27.05.2020 року.
Відповідно ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його ; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.08.2021 року відкрите спрощене позовне провадження у справі.
Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити його повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля CHEVROLET LACETTI д.н.з. НОМЕР_1 .
18.05.2020 р. о 16 год. 10 хв. по вул.Небесної Сотні у м.Черкаси за участю автомобіля «Інфініті» під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Шевроле» під керуванням водія ОСОБА_1 .
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Інфініті» ОСОБА_4 застрахована не була.
Як вбачається з постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.05.2021 року (справа №711/2736/21), 18.06.2020 року о 18.10 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Шевроле» реєстраційний номер НОМЕР_3 по вул. Небесної Сотні у м. Черкаси, порушуючи вимоги п. 16.5. Правил дорожнього руху України, при виїзді на регульоване перехрестя з вул. Небесної Сотні при виїзді на регульоване перехрестя з вул. Небесної Сотні, при ввімкненні сигналу світлофора, що дозволяє рух через перехрестя, не надав дороги автомобілю «Інфініті» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , який рухався по вул. Небесної Сотні від вул. Гоголя в напрямку вул. Хрещатик та завершував рух через перехрестя, в результаті чого допустив з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.
Цією ж постановою провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити по закінченню строків, передбачених ст. 38 КУпАП. (а.с.38).
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.01.2022 року виправлено допущену описку в постанові Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.05.2021 року по справі №711/2736/21 та замінено в мотивувальній частині постанови дату дорожньо-транспортної пригоди з «18.06.2020» на «18.05.2020» (а.с.70).
Постановою Черкаського апеляційного суду від 12.02.2021 року (справа №712/6933/20) скасовано постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19.11.2020 року відносно ОСОБА_4 , а провадження у справі закрите на підставі ст.38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно цієї постанови, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Інфініті» реєстраційний номер НОМЕР_4 по вул. Небесної Сотні у м.Черкаси, порушуючи вимоги п.8.7.3 «г» Правил дорожнього руху України, виїхав на перехрестя з бульв. Шевченка на заборонений (жовтий) сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем «Шевроле» реєстраційний номер НОМЕР_5 , який рухався по бульв. Шевченка і виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
У вказаній постанові Черкаського апеляційного суду заначено про те, що згідно ст.124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно п. 24 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року за № 14 слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Проте, як видно з матеріалів справи, наведені вимоги закону при розгляді справи в суді та винесенні суддею постанови дотримані не були.
Так, відповідно до ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Суд апеляційної інстанції вбачає про неможливість встановлення, як невинуватості так і винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним адміністративаного правопорушення за ст.124 КУпАП. Доводи суду про те, що при дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 18.05.2020 р. о 16 год. 10 хв. по вул.Небесної Сотні у м.Черкаси за участю автомобіля «Інфініті» під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Шевроле» під керуванням водія ОСОБА_1 , у діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є непереконливими, а наданих ОСОБА_4 доказів щодо відсутності його вини, є недостатньо.
В той же час, недостатньо даних і про винуватість ОСОБА_4 у ДТП та те, що ним були порушені вимоги п.п.8.7.3 «г» ПДР. Для розгляду справи по суті, встановлення істини, та прийняття законного і обгрунтованого рішення судом першої інстанції 07.08.2020 р. було призначено автотехнічну експертизу, однак вона не була проведена у зв`язку з відмовою ОСОБА_4 оплатити її.
Стверджувати, що саме дії ОСОБА_4 , стали причиною ДТП не можна, як не можна стверджувати і про відсутність в його діях порушення ПДР в наслідок чого і відбулася дорожньо-транспортна пригода (а.с.6-7).
Так, диспозитивність цивільного судочинства виявляється в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (стаття 13 ЦПК України).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
За статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Тож, можна зробити висновок, що суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України.
У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.
За частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.
У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».
Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18).
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до п.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
Судом встановлено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП стосовно учасників ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 закриті у зв`язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП.
Розмір матеріальних збитків позивач обгрунтовує звітом № А06-51/1 від 08 липня 2020 року, відповідно до якого, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля CHEVROLET LACETTI д.н.з. НОМЕР_1 , унаслідок дорожньо-транспортної пригоди 18 травня 2020 року, складає: 79 742 грн. 14 коп., з яких 11 850 грн. 00 коп. - вартість ремонтно-відновлюваних робіт (ПДВ не нараховується), а 67 892 грн. 14 коп. - вартість матеріалів та складників (із врахуванням ПДВ).
Крім цього, слід зазначити, що у вказаному наказі вказаний тип винуватця: незастрахований.
Дата складання розрахунку: 05.10.2021 року.
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що на момент прийняття МТСБУ рішення про здійснення страхового відшкодування від 27.05.2021 року, розрахунку регламентної виплати від 05.10.2021 не існувало, що свідчить про те, що вказаний розрахунок був здійснений вже після звернення позивача із вказаним позовом до суду (19.08.2021 року).
Також слід зазначити, що в довідці №1 від 25.05.2021 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ самостійно визначило що потерпілим (особою, яка має право на відшкодування шкоди) є ОСОБА_1 , а винуватцем є ОСОБА_4 .
При цьому, ні в довідці від 25.05.2021 року, ні в наказі від 27.05.2021 року не зазначено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
Відповідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
Зважаючи на вище викладене, залишок несплаченого позивачу страхового відшкодування, яке підлягає стягненню із МТСБУ, складає: (11 850 грн. 00 коп. + (67 892 грн. 14 коп. - 20%) - 34 213 грн. 40 коп. = ( 11 850 грн. 00 коп. + 54 313 грн. 71 коп.) - 34 213 грн. 40 коп. = 31 950 грн. 31 коп.
Згідно з ч. 2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 11.12.2019 року розглянув справу №761/6406/16-ц та зробив наступний правовий висновок, який враховується судом під час розгляду справи:
«За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.
Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.
З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку з чим доводи страхової компанії в цій частині є безпідставними.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07 червня 2017 року № 6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).
У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня».
Оскільки відповідачем не було вчасно здійснено страхової виплати, тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 2208,50 грн., інфляційного збільшення в розмірі 868,08 грн., та 3% річних в розмірі 467 грн., підлягають до задоволення. При цьому, суд бере до уваги розрахунки надані позивачем, які в свою чергу відповідач не заперечив, доказів іншого не надав.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивач слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 951 грн. 60 коп.
На підставі наведеного, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. ст. ст. 4,5,12,76,81, 82, 89, 133, 137, 141, 259, 265, 268, 273, 274-279, 354 ЦПК України,-
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складено 20.01.2023 року.

Головуючий: Р. В. Демчик