ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 952/63/21 Номер провадження 22-ц/814/1065/23Головуючий у 1-й інстанції Яценко Є.І. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Хіль Л.М.,

секретар Владіміров Р.В.,

з участю представника позивача адвоката Орєхова Н.В., представника особи, яка подає апеляційну скаргу ОСОБА_1 адвоката Мамай А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не була залучена до участі у справі ОСОБА_1

на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 24 лютого 2021 року, постановлене суддею Яценко Є.І.,

по справі за позовом ОСОБА_2 до Зачепилівської селищної ради Харківської області про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

25.01.2021 ОСОБА_2 звернувся в суд із указаним позовом, у якому просить визначити йому додатковий строк у два місяці від дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,79 га, цільове призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місцезнаходженням якої є територія Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області.

За життя ОСОБА_3 не повідомляв позивача по складення на його користь заповіту. Він не був спадкоємцем першої черги після померлого, не знав та не міг знати про його волевиявлення щодо розпорядження належним йому майном на випадок смерті, заповіт особисто або членам родини за життя не надавав.

Про наявність заповіту йому стало відомо у грудні 2020 року. Після чого з метою реалізації спадкових прав він звернувся до державного нотаріуса Зачепилівської ДНК Харківської області із заявою про прийняття спадщини та постановою від 28.12.2020 за №577/02.31, через пропущення строку прийняття спадщини, йому відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме, видачі свідоцтва про право на спадщину.

Поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини пов`язує із необізнаністю існування заповіту на його ім`я та невжиття нотаріусом заходів щодо його розшуку, як спадкоємця за заповітом, а тому просить захистити своє порушене право у судовому порядку.

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 24.02.2021 позов ОСОБА_2 до Зачепилівської селищної ради Харківської області про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини задоволено.

Встановлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Миколаївка Зачепилівського району Харківської області, актовий запис про смерть №20, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивач є єдиним спадкоємцем померлого за заповітом, від прийняття спадщини не відмовлявся та пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини із поважних причин, а тому згідно ч.3 ст.1272 ЦК України позов підлягає задоволенню.

Особа, яка участі у справі не приймала, ОСОБА_1 , не погодився із указаним рішенням та подав апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що є сином померлого ОСОБА_3 та прийняв спадщину фактом спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті на житловий будинок АДРЕСА_1 та грошові вклади з належними відсотками та компенсаціями, які знаходилися в Ощадбанк, про що 03.05.2006 державним нотаріусом Зачепилівської ДНК Терещенко Л.О. видано свідоцтва про право на спадщину за законом.

Водночас, до складу спадщини також входить земельна ділянка площею 3,79 га, місцезнаходженням якої є територія Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області.

Відповідно, він звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом на указану земельну ділянку та постановою від 28.12.2020 за вих. №575/02.31 йому відмовлено у вчинені нотаріальні дії з підстав наявності заповіту на користь ОСОБА_2 , онука спадкодавця, а також інших спадкоємців першої черги за законом, сина ОСОБА_4 .

Зазначає, що ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_2 , а отже мав можливість вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Оскільки таке право він не реалізував, відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування спірної земельної ділянки перейшло до спадкоємців першої черги за законом, тобто ОСОБА_1 .

Повідомляє, що 20.05.2021 він, ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на земельну ділянку, провадження за яким відкрито ухвалою суду від 26.05.2021. Натомість ОСОБА_2 звернувся в суд із цим позовом 27.07.2021, безпідставно, за наявності інших спадкоємців, визначивши відповідачем сільську раду.

Також зазначає, що на підставі оскаржуваного судового рішення ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку, чим порушено права ОСОБА_1 .

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25.08.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою особи, яка не була залучена до участі у справі ОСОБА_1 на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 24.02.2021; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 18.10.2021.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20.10.2022 справа прийнята до провадження та призначена до судового розгляду.

У суді апеляційної інстанції представник особи, яка подає апеляційну скаргу ОСОБА_1 адвокат Мамай А.С. доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні. Представник позивача адвокат Орєхова Н.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечила.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ./а.с.9/

ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 3,79 га, цільове призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місцезнаходженням якої є територія Миколаївської сільської ради, яку він заповів ОСОБА_2 згідно заповіту, складено 28.10.2003 та посвідчено приватним нотаріусом Зачепилівського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіною А. І., зареєстрованого в реєстрі за №1967./а.с.6,7/

Постановою державного нотаріуса Зачепилівської ДНК Харківської області Терещенко Л.О. від 28.12.2020 за вих. №577/02.31 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Тютькіна А.І. Зачепилівського районного нотаріального округу 28.10.2003, зареєстровано у реєстрі за №1967 на земельну ділянку, площею 3,79 га, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із пропуском ним строку для подання заяви про прийняття спадщини./а.с.8/

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, із заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом у нотаріальну контору він не звертався та пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом із поважної причини.

Апеляційний суд такі висновки визнає помилковими, враховуючи наступне.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вказаний висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 2516/1356/12-ц, від 15.01.2020 у справі №200/9984/16-ц та від 25.03.2020 у справі №140/871/16-ц.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Учасники справи зобов`язані діяти в межах відповідних судових процедур. Зазначені процедури спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом особи на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 був обізнаний про наявність інших спадкоємців за законом, а саме, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Крім того, будучи відповідачем в іншій справі за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно у вигляді спірної земельної ділянки, заявив позов до сільської ради, а не до інших спадкоємців, приховавши від суду указані обставини. Такі обставини є істотними та мали наслідком постановлення рішення про права, свободи та інтереси осіб, зокрема, спадкоємців за законом, які не були залучені до участі у справі, що за правилами п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову як пред`явленого до неналежного відповідача.

Із підстав викладеного, доводи апеляційної скарги щодо недоведеності заявлених вимог оцінці не підлягають. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню, із постановленням нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376 ч.3 п.3, ст.ст.381-384, 389-391ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка не була залучена до участі у справі ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 24 лютого 2021 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Зачепилівської селищної ради Харківської області про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02.03.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

Л.М. Хіль