ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 628/533/20 Номер провадження 22-ц/814/1342/23Головуючий у 1-й інстанції Литвинов А.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у режимі відеоконференції в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Пекареніна Андрія Анатолійовича, представника ОСОБА_1 , на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 березня 2021 року (час ухвалення судового рішення не зазначений; дата виготовлення повного текста судового 26 березня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного ВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську СМУМЮ (м.Харків), ОСОБА_2 про звільнення з-під арешту нерухомого майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційній суд

у с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким зняти арешт з нерухомого майна:

нежитлової будівлі маслобойні, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності позивачу; заборона відчуження накладена 10 серпня 2016 року за №15835277 на підставі постанови старшого державного виконавця Пархоменко А.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження №30871574 від 09 серпня 2016 року і рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 30871574 від 10 серпня 2016 року;

нежитлової будівлі авто гаражу (старого), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності позивачу; заборона відчуження накладена 10 серпня 2016 року за №15833528 на підставі постанови старшого державного виконавця Пархоменко А.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження №51894102 від 09 серпня 2016 року і рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 308699616 від 10 серпня 2016 року.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивач набула у власність спірні нежитлові будівлі на підставі нотаріально посвідчених договорів дарування від 09 серпня 2016 року

У січні 2020 року позивач дізналася, що на вказане нерухоме майно накладено арешт та заборону на його відчуження.

Позивач вважає, що заборона відчуження порушує її право власності, тому що вона стала власником майна 09.08.2016 р., а заборона на його відчуження зареєстрована 10.08.2016 року, а особою, чиє майно/права обтяжуються, вказаний ОСОБА_2 .

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 березня 2021 року відмовлено за недоведеністю у задоволенні позову.

Адвокат Пекаренін А.А., представник ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги стверджується, що суд при вирішенні спору не розібрався із предметом спору, не дав оцінки тому факту, що позивач є законним власником нежитлових приміщень, щодо яких ухвалено рішення про заборону відчуження у забезпечння виконання боргових зобов`язань іншої особи ОСОБА_2 .

Позивач не є учасником виконавчого провадження (боржником) і нею пред`явлений позов власника.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22.06.2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою цього ж суду від 13.07.2021 року закінчено підготовчі дії у справі, справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22 серпня 2022 року справу прийнято до провадження і призначено до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договорів дарування від 09.08.2016 року ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 нежитлові будівлі маслобойні і автогаражу (старого), розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10,12).

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлові будівлі маслобойні і автогаражу (старого) належать ОСОБА_1 на підставі вказаних договорів дарування (а.с.11,13-16).

10.08.2016 року Куп`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області винесена постанова про арешт майна боржника (маслобойні та автогаражу) та оголошення заборони на його відчуження; боржником зазначений ОСОБА_2 (а.с.15).

Згідно листа міжрайонного ВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську від 09.06.2020 р. на виконанні перебувала ухвала Куп`янського міськрайонного суду Харківської області №628/4180/16-ц від 02.06.2016 року щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У перелік майна, на яке накладений арешт, включені нежитлові приміщення маслобойні та автогаражу. 10.08.2016 р. державними виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з накладенням арешту на майно боржника.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 , знаючи про ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області №628/4180/16-ц від 02.06.2016 року про накладення арешту на його майно, з метою перешкоджання виконання даної ухвали 09.08.2016 р. подарував нежитлові приміщення маслобойні та автогаражу своїй доньці ОСОБА_1 , тобто до винесення постанови державного виконавця, яка була внесена у відповідний реєстр 10.08.2016 р.

Таким чином, ОСОБА_1 набула у власність спірні нежитлові будівлі вже після ухвали суду про накладення арешту на це майно, яке на час її винесення належало відповідачу ОСОБА_2 .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння,користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У справі, що переглядається, судом встановлено, що і не заперечується учасниками справи, що позивач набула у власність спірні об`єкти нерухомого майна на підставі договорів дарування, дарувальником за якими був батько позивачки, відносно майна якого у межах розгляду цивільної справи судом у забезпечення позову накладена заборона відчуження.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, по суті, поставив під сумнів легітимність набуття позивачкою права власності на спірні об`єкти нерухомого майна.

Така позиція суперечить ч.1 ст.13 ЦПК України у поєднанні із приписами ст.204 ЦК України, згідно яких правочин є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір дарування (глава 55 ЦК України) відноситься до категорії оспорюваних правочинів, у межах розгляду цієї справи вимога про недійсність договорів дарування, на підставі яких позивач набула у власність спірні об`єкти нерухомого майна, не заявлена та, відповідно, судом не розглядається.

У справі відсутні дані, які б свідчили про нікчемність укладених договорів дарування, отже при вирішенні цього спору слід виходити з того, що позивач є законним власником спірних приміщень, на які накладений арешт і заборона відчуження у межах виконавчого провадження, учасником якого позивач не являється.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обгрунтованим, тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Пекареніна Андрія Анатолійовича, представника ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 березня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.

Позов ОСОБА_1 до Міжрайонного ВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську СМУМЮ (м.Харків), ОСОБА_2 про звільнення з-під арешту нерухомого майна задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме:

нежитлову будівлю маслобойню, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ); заборона відчуження накладена 10 серпня 2016 року за №15835277 на підставі постанови старшого державного виконавця Пархоменко А.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження №30871574 від 09 серпня 2016 року і рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 30871574 від 10 серпня 2016 року;

нежитлову будівлю автогараж (старий), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ); заборона відчуження накладена 10 серпня 2016 року за №15833528 на підставі постанови старшого державного виконавця Пархоменко А.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження №51894102 від 09 серпня 2016 року і рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 308699616 від 10 серпня 2016 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 22 лютого 2023 року

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов