ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м.Суми

Справа №592/6307/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/257/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідачі - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яка є законним представником ОСОБА_8 , Сумський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

треті особи - Сумська міська державна нотаріальна контора, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , подані їх представником - адвокатом Шаповал Оленою Олегівною

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 листопада 2022 року у складі судді Литовченка О.В., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 14 грудня 2022 року,

в с т а н о в и в :

06 липня 2016 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яка є законним представником ОСОБА_8 , Сумського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), треті особи: Сумська міська державна нотаріальна контора, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради, про встановлення факту батьківства, зобов`язання внести зміни до актового запису про народження та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 2004 року по 2011 рік вона перебувала у близьких стосунках з ОСОБА_9 , а з 2011 року по квітень 2016 року проживала з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Від ОСОБА_9 народилися дочки: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказувала, що на час народження дочок, ОСОБА_9 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , тому нею було прийнято рішення про реєстрацію дочок на своє прізвище, а у свідоцтвах про народження дітей по батькові дітей зазначено біологічного батька - ОСОБА_9 у порядку ч. 1 ст. 135 СК України.

Зазначала, що ОСОБА_9 визнавав себе батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проживав разом з нею та дочками, займався вихованням дочок, піклувався про них, матеріально забезпечував, дочки візуально схожі з батьком.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 помер.

Факт того, що ОСОБА_9 є біологічним батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження дітей та актовим записом про їх народження, в яких зазначено по батькові дітей як ОСОБА_9 . Також відомості про біологічного батька ОСОБА_9 наявні в медичній документації дітей.

Вказувала, оскільки ОСОБА_9 є біологічним батьком її дітей, то встановлення факту батьківства, як спосіб захисту порушеного права її дітей, необхідне для прийняття спадщини та отримання допомоги по втраті годувальника.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна, право на яке, у разі визнання батьківства, мають і її діти у рівних долях в розмірі 1/6 кожен разом з іншими спадкоємцями першої черги, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , житловий будинок АДРЕСА_3 ; житловий будинок АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_4 , земельну ділянку, площею 0,0100 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер: :01:001:001:0269. До спадкоємців першої черги належать: ОСОБА_4 - дружина померлого та його діти: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також діти позивача.

Посилаючись на вищевказані обставини, остаточно уточнивши позовні вимоги, просила суд встановити факт батьківства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітніх дочок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зобов`язати Ковпаківський районний у м. Суми відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області внести відповідні зміни до актових записів за № 20 від 16 грудня 2005 про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та за № 896 від 08 серпня 2013 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо їх батька, та видати нові свідоцтва про народження з зазначенням батька ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_9 . Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/6 частину спадкового майна, за кожною, в порядку спадкування за законом після смерті їх батька ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , задоволено частково.

Встановлено факт батьківства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Суми, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено факт батьківства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Суми, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язано Сумський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внести відповідні зміни до актового запису за № 20 від 16 грудня 2005 року про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо її батька, з зазначенням батька ОСОБА_2 - ОСОБА_9 .

Зобов`язано Сумський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внести відповідні зміни до актового запису за № 896 від 08 серпня 2013 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо її батька, з зазначенням батька ОСОБА_3 - ОСОБА_9 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційних скаргах представник ОСОБА_4 , ОСОБА_6 - адвокат Шаповал О.О., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що основним доказом у спорах про встановлення факту батьківства є експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, однак, звертає увагу на те, що висновок експерта № 157 від 03 липня 2017 року не може бути прийнятий судом до уваги, як належний, достовірний та достатній доказ. У вказаному висновку зазначено, що вихідні дані для проведення дослідження експертом були взяті з висновку експертизи № 95 від 20 травня 2010 року, що є порушенням норм Закону України «Про судову експертизу», Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) у відділеннях судово-медичної експертизи, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за № 252/788.

Вказує, що відповідно до ухвали суду про призначення експертизи, експерту було направлено висновок експерта від 03 березня 2010 року, однак, з висновку експерта № 157 від 03 липня 2017 року вбачається, що експертом використано висновок № 95 від 20 травня 2010 року, який йому не направлявся. Судом не було встановлено, чи є різниця між висновком № 95 від 20 травня 2010 року, який наданий стороною, та висновком, який міститься в архіві експертної установи.

Вважає, що матеріали справи не містять відомостей і позивачем не доведено, що запис про батька дитини вчинено за її вказівкою за правилами статті 135 СК України, а відсутність даних про те, чи було зроблено запис про батька дитини за вказівкою матері, виключає можливість задоволення заяви про встановлення факту батьківства щодо померлого, з яким мати дитини не перебувала у шлюбі, на підставі статті 130 СК України.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційні скарги, в якому вона просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та таким, яке ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилались у позовних вимогах, відзивах та поясненнях.

Рішення суду в частині відмови у задоволення позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_4 та її представника - адвоката Шаповал О.О., які повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з хворобою необхідно відмовити, оскільки повідомлені ними причини неявки визнані судом не поважними, оскільки ОСОБА_4 не надано доказів хвороби, а її представник не позбавлена була права заявити клопотання про участь у розгляді справи у режимі відеоконференції із використання власних засобів зв`язку, проте таким правом не скористалась.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника - адвоката Моісеєнка В.В., Середи Т.О. та її представника - адвоката Бондара В.М., які заперечували проти доводів апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24 лютого 1983 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , після укладення шлюбу присвоєні прізвища - « ОСОБА_11 » та « ОСОБА_11 » (т.1, а.с. 13).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Боромля Тростянецького району Сумської області (т. 1, а.с. 12).

Відповідно до довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради ОСОБА_9 був зареєстрований до дня смерті (помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ) за адресою: АДРЕСА_1 (т. 5, а.с. 54 на звороті).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2005 року розірвано шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , зареєстрований 04 березня 2000 року за актовим записом № 5 у виконкомі Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області. У мотивувальній частині рішення зазначено, що сторони не проживають однією сім`єю з квітня 2003 року. З лютого 2005 року позивачка утворила нову сім`ю і перебуває у стані вагітності. Рішення набрало законної сили 07 листопада 2005 року (т. 5, а.с. 7, 18).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_12 присвоєно прізвище « ОСОБА_14 » (т. 5, а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_2 , про що 16 грудня 2005 року зроблено актовий запис № 20, батьками зазначено - ОСОБА_15 та ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_3 , про що 08 серпня 2013 року складено актовий запис № 896, батьками зазначено - ОСОБА_15 та ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 11).

Згідно з актовим записом про народження № 896 від 08 серпня 2013 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками зазначені ОСОБА_15 та ОСОБА_1 . В п. 18 зазначено особу заявника - ОСОБА_9 та міститься його підпис (т. 5, а.с. 20).

З історії розвитку дитини ОСОБА_3 вбачається, що в графі батьки зазначено мати - ОСОБА_1 , 1982 року народження та батько - ОСОБА_9 , 1965 року народження (т. 1, а.с. 86).

З історії розвитку дитини ОСОБА_2 вбачається, що в графі батьки зазначені мати - ОСОБА_1 , 1982 року народження, батько - ОСОБА_16 , 1965 року народження (т. 1, а.с. 87).

Відповідно до довіреності від 23 березня 2011 року ОСОБА_1 уповноважувала ОСОБА_9 бути її представником з питань, пов`язаних зі вчиненням правочинів щодо користування, розпорядження (продажу) за ціну і на умовах на його розсуд належним їй автомобілем (т. 3, а.с. 196).

Відповідно до договору-замовлення про надання ритуальних послуг, передбачених мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, необхідних при організації поховання ОСОБА_9 , ОСОБА_1 сплатила 657 грн 20 коп (т. 3, а.с. 197-198).

Згідно з висновком експерта Київського міського бюро судово-медичної експертизи № 95 від 20 травня 2010 року вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_9 відносно ОСОБА_8 складає величину не менше ніж 99,999999%. Таким чином, згідно Hummel K at all «Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunder» Stuttgart, 1971., біологічне батьківство ОСОБА_9 відносно ОСОБА_8 практично доведено (т. 1, а.с. 171-172).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про встановлення факту батьківства задоволено та визнано ОСОБА_9 батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (т. 1, а.с. 169).

Відповідно до ухвали суду у справі № 592/6307/16-ц від 07 квітня 2017 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, судом вирішувалось питання за можливості використовувати біологічні зразки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та висновок експерта № 95 від 03.03.2010 року (т. 1, а.с. 177-178).

Згідно з електронним повідомленням від 16 травня 2017 року завідуючої відділенням судово-медичної генетичної ідентифікації ОСОБА_17 доводилось до відома суду, що зразок крові ОСОБА_9 був знищений одразу ж після проведення експертизи відповідно до «Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи». Під час проведення експертизи, можливе лише використання ДНК-профіля ОСОБА_9 , наведеного у висновку експерта № 95 від 20 травня 2010 року, який зберігається в архіві відділення (т. 1, а.с. 180).

Згідно з висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 157 від 14 липня 2017 року, проведеної експертом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_9 відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , складає величину не менше ніж 99,99%. Таким чином, згідно Hummel K at all «Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunder» Stuttgart, 1971., біологічне батьківство ОСОБА_9 відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 практично доведено (т.1, а.с. 229-232).

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_18 пояснив, що він є другом дитинства померлого ОСОБА_9 . Між ними були дуже гарні відносини. ОСОБА_9 проживав разом з позивачкою ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2005 року. Діти ОСОБА_19 та ОСОБА_20 вважали ОСОБА_9 своїм батьком, а останній називав їх своїми доньками. Він їх утримував та виховував, хоча перебував у іншому зареєстрованому шлюбі.

Матеріали справи містять спільні фотокартки померлого ОСОБА_9 з ОСОБА_1 та дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Також судом встановлено, що після смерті ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована спадкова справа № 58989219 (т. 1, а.с. 88).

З матеріалів спадкової справи № 187/2016 до майна померлого ОСОБА_9 вбачається, що до Третьої Сумської державної нотаріальної контори заяви на прийняття спадщини подали ОСОБА_1 (від імені малолітніх дочок: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), ОСОБА_7 (від імені малолітнього сина ОСОБА_8 ), ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 (т. 5, а.с. 49-52).

Відповідно до роз`яснення нотаріуса Третьої Сумської державної нотаріальної контори від 05 жовтня 2016 року ОСОБА_21 , ОСОБА_1 , відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальної дії по видачі свідоцтв про право на спадщину померлого ОСОБА_9 зупинено до вирішення судом заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства померлого щодо їх малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т. 5, а.с. 56).

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що біологічне батьківство померлого ОСОБА_9 відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 доведено належними та допустимими доказами. Суд також дійшов висновку про задоволення вимог, які є похідними, щодо внесення змін до актових записів про народження дітей.

Мотивуючи відмову у задоволенні вимоги про визнання права власності на спадкове майно, суд вважав, що оскільки з моменту набрання законної сили рішенням суду про встановлення факту батьківства спадкодавця по відношенню спадкоємця (позивача) зникнуть наявні перешкоди для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину, а отже це питання в подальшому підлягає вирішенню в нотаріальній площині та не потребує втручання суду в спадкові правовідносини.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 51 Конституції України, ч. ч. 2 та 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч. 8 ст. 7 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини та за рішенням суду.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Статтею 130 СК України визначено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року № 494/1611/18.

Згідно з ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до положень п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з підпунктом 2.13.1 пункту 2.13, підпунктом 2.16.4 пункту 2.16 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, підставою для внесення відповідних змін до актового запису рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Як убачається з матеріалів справи, за клопотанням позивача ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 квітня 2017 року було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, за результатами проведення експертизи 14 липня 2017 року було складено висновок експерта № 157, яким встановлено вірогідність батьківства ОСОБА_9 щодо дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не менше ніж на 99,99 %.

Вказаний експертний висновок відповідачами не спростовано належними та допустимими доказами.

Також, судом першої інстанції враховано інші докази, які підтверджують факт батьківства, в їх сукупності.

Крім того, матеріали справи не містять та відповідачами не надано суду належних доказів на спростування батьківства ОСОБА_9 щодо дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 в частині встановлення факту батьківства ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно дочок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та задоволення похідних позовних вимог про внесення відповідних змін до актових записів про народження дітей.

Доводи апеляційних скарг про те, що експертом при проведенні експертизи 07 липня 2017 року для проведення дослідження використані вихідні дані з висновку експертизи № 95 від 20 травня 2010 року, а не висновок експертизи № 95 від 03 березня 2010 року, не заслуговують на увагу колегії суддів та спростовуються матеріалами справи.

Як убачається з матеріалів справи, експертом Київського міського бюро судово-медичної експертизи Юрченко М.В. 20 травня 2010 року було складено висновок № 95, яким підтверджено біологічне батьківство ОСОБА_9 відносно ОСОБА_8 , і вказаний висновок був врахований при проведенні експертом досліджень при підтвердженні батьківства ОСОБА_9 щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , інших висновків експерта матеріали справи не містять.

Таким чином, посилання та доводи осіб, які подали апеляційні скарги, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , подані їх представником - адвокатом Шаповал Оленою Олегівною, залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 листопада 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: О. І. Собина

С. С. Ткачук