Справа № 344/2978/23
Провадження № 2-о/344/144/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря Ласка І.О.

представника заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву адвоката Дзундзи Ольги Петрівни в інтересах ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

в заяві вказано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду від 21.08.2019 року. Від шлюбу мають дитину - доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розлучення, згідно рішення суду залишилася проживати із заявницею. Щодо заінтересованої особи було встановлено обмежувальний припис, який ним виконано «…Однак в літку 2022 року ОСОБА_2 знову почав переслідувати ОСОБА_3 вчиняти по відношенню до неї психологічне та фізичне насильство. З серпня 2022 року до лютого 2023 року щоразу коли ОСОБА_3 віддає ОСОБА_2 для зустрічей та спілкування їхню спільну доньку згідно графіку побачення встановленого органом опіки та піклування він повертає доньку в стані алкогольного сп`яніння і завжди нападає на ОСОБА_3 . Він з`являється в дитячому садочку куди ходить їхня донька поза межами встановленого графіку побачень (але його там не знають, як батька дівчинки) вчиняє скандал та погрожує вихователям та завідуючій садочка. Потім протягом декількох днів телефонує до них та погрожує фізичною розправою. ОСОБА_3 вважає його небезпечним для оточуючих, для себе та своєї сім`ї…». Тому заявник просила суд «…Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 - на строк 6 (шість) місяців яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: 1. заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання колишньої дружини ОСОБА_3 яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; 2. заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_3 ; 3. заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 4. заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву та надала перед судом пояснення про те, що колишній чоловік заявниці вчинив над нею психологічне насильство, а тому було встановлено обмежувальний захід; протягом обмежень заінтересована особа утримувався від психологічного тиску; після завершення дії обмежувального припису розпочались погрози; заінтересована особа агресивний до заявниці та її нового чоловіка; штовхає, смикає, обзиває; остання зустріч призвела до виклику поліції.

В судовому засіданні заінтересована особа заперечив скаргу частково та надав перед судом пояснення про те, що він не заперечує встановлення обмежувального припису, оскільки цінності для нього не представляє заборона перебувати з заявницею, відвідувати її чи переслідувати; пояснення представника заявника неправдиві; дії заявниці провокаційні, оскільки заявниці відомо, що єдиною підставою контактування з нею є намір зустрічатись з дитиною, яку заявник для зустрічей не надає; не погоджує інший час для зустрічей з дитиною, знаючи, що заінтересована особа не може зустрічати дитину у зв`язку із роботою; замість надання дитини для зустрічі заявниця відвезла дитину в село, хоча знала, що заявник буде звертатись для зустрічі; напруження створено заявницею, оскільки вона виховувала дитину в дусі відсутності у дитини батька, а батька дитини називала «дядьком ОСОБА_4 »; конфлікт в садку було зумовлено відмовою працівників садка надати дитину батьку і вимогу надати документи про батьківство і право для зустрічей, хоча дитину видають чоловіку заявниці, у якого не вимагають таких же документів; конфлікт з чоловіком заявниці виник з тих підстав, що заявниця повідомила, що її чоловік не має наміру зустрічати заінтересовану особу, однак чоловік заявниці сам приїхав в місце перебування заінтересованої особи; слова заявниці не відповідають її діям; після зустрічі з чоловіком заявниці проведено розмову і знято будь-яку напругу і конфліктність, що існувала внаслідок неправдивих повідомлень заявниці; протягом дії обмежувального припису не контактував із заявницею, оскільки не мав наміру зазнати негативних наслідків обмежувального припису; але обмежувальний припис перешкоджав праву заявника на зустрічі з дитиною; єдиним бажанням заінтересованої особи у спілкуванні із заявницею є погодження можливості зустрічатись з дитиною; після завершення обмежувального припису не було конфліктів із заявницею, оскільки нею досягнуто її мету перешкодити зустрічатись з дитиною; заявниця як її адвокат обіцяла, що буде можливість контактувати з родичами заявниці для зустрічі з дитиною, але це не було виконано; про можливість і бажання зустрітись з дитиною заінтересована особа попереджає заявницю за три дні, що забезпечує можливість підготовки і свідчить, що немає будь-якої мети створювати конфлікт, а тільки зустріч з дитиною; до обмежувального припису заявниця надавала дитину і не було конфліктів; конфлікти виникають у разі відмови заявниці виконувати її обов`язки з надання дитини; пояснення заявниці про конфлікт з заінтересованою особою носять характер із подвійним змістом, оскільки вона не повідомляє, що раніше конфлікт виник через те, що на шляху до повернення дитини мала місце повітряна тривога, заінтересована особа з дитиною сторін перебував на автобусній зупинці, і не було автобусного транспорту у відповідний час, заявниця приїхала автомобілем і дитину було повернуто; єдиною причиною для чого потрібен зв`язок заінтересованої особи із заявницею є те, що у заінтересованої особи є право на зустрічі з дитиною і час та дату зустрічей потрібно погоджувати.

Таким чином щодо заінтересованої особи вже було встановлено обмежувальний припис, але про його продовження заявник не зверталась у встановленому законом порядку.

Повторно не може бути встановлено обмежувальний припис на тривалий період, оскільки вже мало місце тривале обмеження права заінтересованої особи, що в тому числі мало своїм наслідком неможливість реалізації права на зустріч з дитиною. Іншого способу, крім як особисте погодження і отримання дозволу від заявниці на зустріч заінтересованої особи з дитиною заявницею не створено і не погоджено з заінтересованою особою.

За поясненням сторін спір в частині права заінтересованої особи на зустріч з дитиною вже вирішено органом опіки та піклування, права заінтересованої особи на зустрічі з дитиною не припинено.

Тому при врахуванні обставини визнання заінтересованою особою заяви в частині заборони перебувати в місці проживання заявниці і наближатись до неї врахуванню також підлягає право заінтересованої особи на зустрічі з дитиною, яка проживає із заявницею.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» діяльність, спрямована на запобігання та протидію домашньому насильству, ґрунтується на таких засадах гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства.

Отже в судовому засіданні заінтересована особа надав перед судом пояснення про те, що він не заперечує заяву в частині заборони перебування в житлі з заявницею, наближення до житла заявниці, заборону розшукування заявниці.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Отже доказу обмеження спілкування батька з дитиною перед судом не доведено.

Оскільки дитина сторін проживає з матір`ю дитини, тому саме їй належить вирішити питання надання дитини для зустрічі за батьком.

В судовому засіданні заінтересована особа надав перед судом пояснення про те, що іншого способу як тільки з заявницею у нього немає для погодження питання зустрічі з дитиною сторін; заявницею не створено іншого способу вирішення питання зустрічі з дитиною сторін; саме сторонами спору створено ситуацію погодження питання зустрічі з дитиною сторін виключно через звернення заінтересованої особи до заявниці; заборона звертатись до заявниці вже мала своїм наслідком порушення прав батька дитини на зустріч з дитиною; конфлікт було спровоковано заявницею через виховання дитини в дусі відсутності у дитини батька і поіменуванні заявницею заінтересованої особи в якості дядька дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України до основних засад цивільного судочинства належить неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Поняття «зловживання» представлене в статті 17 та статті 35§ 3 (a) (зловживання правом на індивідуальне звернення). Вона посилається на своє звичайне значення відповідно до загальної теорії права, а саме - шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане/створене (Miroпubovs і інші проти Латвії, §§ 62 та 65; S.A.S. проти Франції [ВП], § 66).

Положення ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямовані на забезпечення демократій засобами боротьби з діями та діяльністю, які знищують або неналежним чином обмежують основні права та свободи незалежно від того, чи дії або діяльність здійснюються «державою», «групою» або «особою».

Таким чином зловживання правами заявницею в частині перешкоджання заінтересованій особі зустрічатись з дитиною і виховання дитини в заперечення, що заінтересована особа є батьком дитини не визначено правовою підставою для встановлення перешкоди заінтересованій особі спілкуватись з заявницею щодо реалізації його прав на зустрічі з дитиною.

Так відповідно до постанови Верховного Суду у справі № 766/13927/20-ц при вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу як обмежувальний припис суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Відповідно до постанови Верховного Суду у справі № 766/13927/20-ц у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

Так в судовому засіданні заінтересована особа спростувала доводи представника заявниці про те, що він становить будь-яку небезпеку заявниці при спілкуванні за опосередкуванням електронних засобів комунікації, а також щодо дитини сторін, оскільки в минулому заявниці особисто і неодноразово надавала дитину для перебування з батьком без будь-якого нагляду, а питання зустрічей заінтересованої особи з дитиною вирішено органом опіки та піклування.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

У Х В А Л И В:

заяву задовольнити частково;

видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на один місяць заборонивши йому:

перебувати в місці проживання ОСОБА_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_3 ;

заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її.

В іншій частині заяви відмовити.

Копію рішення направити до підрозділу органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, до виконавчого органу Івано-Франківської міської ради.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Бородовський С.О.