ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1638/23 Справа № 195/1342/22 Суддя у 1-й інстанції - Колодіна Л.В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2022 року в цивільній справі номер 195/1342/22 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2022 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області звернулось АТ «Універсал Банк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 49700,00 грн, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01 червня 2020 року АТ «Універсал Банк» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 49700,00 гри на спеціальний платіжний засіб платіжну картку № НОМЕР_1 , яка відноситься до поточного рахунку відповідача № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ), за наступних обставин.

У період з 23.55 години 01 червня 2020 року до 03.36 години 02 червня 2020 року на підставі розпорядження №005/134 від 01.06.2020 року в Київському відділенні №5 АТ «Універсал Банк» було проведено планову ревізію готівкових коштів та інших цінностей, які знаходяться в операційній касі, сховищі відділення та обліковуються на балансових і позабалансових рахунках, в результаті чого виявлено недостачу готівки в сумі 1435748,00 гривень.

За її результатами складено акт ревізії цінностей операційної каси, що знаходиться у Київському відділенні №5 по вул. Саксаганського, 63/28, м. Київ, в присутності відповідальних осіб сховища: ОСОБА_2 - директора відділення та ОСОБА_3 - старшого касира-операціоніста, відповідно до якого виявлено недостачу готівкових коштів в національній валюті України гривні, в розмірі 1435748,00 гривень.

Акт ревізії підписано керівником та членами комісії, а також відповідальними особами сховища.

Встановлено, що у першій половині робочого дня 01.06.2020 року на телефон Київського відділення №5 зателефонувала невідома особа, представилась співробітником підрозділу ІТ-підтримки банку і, назвавши прізвище одного зі співробітників банку, проінформувала, що йому необхідно здійснити тестування програмного забезпечення за допомогою касира.

Дзвінок було переведено на старшого касира-операціоніста ОСОБА_3 . При спілкуванні касир почала отримувати від невстановленої особи вказівки про перехід системи платежів по обслуговуванню карток «Монобанк» у «тестовий режим».

Набравши повідомлену комбінацію клавіш невстановлена особа запевнила касира, що ПЗ перебуває у тестовому режимі (чого в реальності не відбувалося), після проведених дій касир набирав в ПЗ цифри (номера платіжних карток), що диктувалися невстановленою особою, та вводити суми транзакцій, що повідомлялись також невстановленою особою.

При цьому, номера платіжних карток зазначались невстановленою особою як «номер тесту», а суми транзакцій як «код тесту». При виконанні вказівок невстановленої особи

неодноразово відбувались технічні збої.

Протягом робочого дня 01 червня 2020 року внаслідок ймовірних шахрайських дій від невстановленої особи та неправомірних дій старшого касира-операціоніста ОСОБА_3 було проведено 30 некоректних помилкових) операцій на поповнення карткових рахунків клієнтів «Монобанк» на загальну суму 1435748,00 гривень.

Відповідно до програмно-технічних комплексів АТ «Універсал Банк» 01.06.2020 року в період часу з 13години 23 хвилини до 17 години 43 хвилини старшим касиром-операціоністом ОСОБА_3 внаслідок ймовірних шахрайських дій невстановленої особи/осіб були здійснені операції з переведення коштів на рахунки клієнтів, серед яких номер рахунку ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 безпідставно отримала на поточний рахунок № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ) грошові кошти на загальну суму 49700,00 грн (платіжна картка № НОМЕР_1 ).

01 червня 2020 року до Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві представником позивача було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення невстановленою особою, за результатами розгляду якої 02 червня2020 року відкрито кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відомості про яке внесено №0003259.

Виписка про рух коштів по рахунку підтверджує операцію з перерахування грошових коштів 01.06.2020 року з рахунку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_4 (транзитний рахунок банку за операціями з платіжними картками) на рахунок відповідача № НОМЕР_2 (поточний рахунок, відкритий в АТ «Універсал Банк» із можливістю розпорядження коштами за допомогою платіжного засобу-картки).

Внаслідок неналежного переказу на рахунок відповідача були перераховані грошові кошти у загальному розмірі 49700,00 грн, які остання набула без достатньої правової підстави.

Позивач просив стягнути з відповідачки безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 49700,00 грн та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2022 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів - відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач АТ «Універсал Банк», подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2022 року, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути судові витрати за подання апеляційної скарги.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що прийнято із грубим порушенням норм матеріального права та невірним тлумаченням діючого законодавства, з порушенням права позивача на справедливий суд.

Судом не були належним чином вивчені докази, які надавалися позивачем, суд поверхово дослідив обставини справи, не визначився зі специфікою правовідносин, що виникли у даній справі, що в свою чергу призвело до відмови у задоволенні позовних вимог позивача та ухвалення неправосудного рішення суду.

ОСОБА_1 , внаслідок неналежного переказу, безпідставно отримала на поточний рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти на загальну суму 49700,00 грн (платіжна картка № НОМЕР_1 ).

Зазначає, що відповідачка у справі ОСОБА_1 є клієнтом Банку. Зі змісту та умов Договору про надання банківських послуг із переліку послуг, які надаються клієнту, не вбачається така послуга як «поповнення рахунку через касу» без попереднього внесення коштів в касу самим клієнтом або іншою особою за дорученням клієнта.

Таким чином, у випадку із клієнтом виключається договірний характер спірних правовідносин, оскільки вчиненню дій співробітника банку при перерахуванні грошових коштів на поточний рахунок відповідача сприяли вказівки невстановленою особою, щодо дій якої банком подано заяву про вчинення злочину, та дана ситуація не носить договірний характер.

Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Вважає, що позивач надав всі докази для задоволення позовних вимог, а саме: Акт за результатами проведення службового розслідування від 30.06.2020 року, в якій 01.06.2020 року зазначено операцію на суму 49700,00 грн на банківську картку НОМЕР_1 ; виписку/особовий рахунок з 01.06.2020 року по 02.06.2020 року про рух коштів за рахунком відповідачки, з якого вбачається, що дана виписка виготовлена по рахунку НОМЕР_2 , IBAN НОМЕР_3 ; Анкету заяву ОСОБА_1 від 07.01.2020 року.

Від відповідачки ОСОБА_1 відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляцій,ного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають, розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної, інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення, учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у, справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.,

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній, і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, ,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в с,удовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідно до Акту за результатами проведеного службового розслідування від 30.06.2020 року 01 червня 2020 року внаслідок шахрайських, дій невідомої особи на поточний рахунок (платіжна картка № НОМЕР_1 ) зараховані грошові кошти на загальну суму 49700,00 грн (а.с. 16-20).

01.06.2020 року до, Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві представником позивача було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення невстановленою особою, за результатами розгляду якої 02.06.2020 року відкрито кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відомості про яке внесено №000,3259 (а.с. 21).

Відповідно до виписки/особовий рахунок з 01.06.2020 року по 02.06.2020 року на рахунок НОМЕР_2 переведено грошові кошти у розмірі 49700,00 грн (а.с. 22-23).

Відповідачка ОСОБА_1 є клієнтом банку, відповідно до анкети-заяви до договору про надання банківських послуг за проектом «Monobank» (а.с. 41).

Відповідно до довідки про наявність рахунку на ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ) (а.с. 42).

Відповідно до копії виписки по особовому рахунку № НОМЕР_3 (картка НОМЕР_5 ) 01.06.20,20 року на такий рахунок перераховано грошові кошти в розмірі 49700,00 грн (а.с. 24-25).

Аналогічна інформація з зазначенням номеру рахунку НОМЕР_3 міститься в меморіальному ордері № НОМЕР_6 (а.с. 27).

Згідно з заявою про переказ готівки №360110027 на картку № НОМЕР_7 здійснено переказ коштів в розмірі 49700,00, грн (а.с. 37).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності належних підстав для задоволення позову.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає обставинам справи та нормам закону.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

За змістом положень статей 177, 179, 190, 192, 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно гроші), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Положеннями ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або ,обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути, потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно, було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власник,ом із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Нормою ст. 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою ,добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 є клієнтом банку, відповідно до анкети-заяви до договору про надання банківських послуг за проектом «Monobank». На ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ).

Відповідно до Акту за результатами проведеного службового розслідування від 30.06.2020 року 01 червня 2020 року внаслідок шахрайських дій невідомої особи на поточний рахунок

(платіжна картка № НОМЕР_1 ) зараховані грошові кошти на загальну суму 49700,00 грн.

Апеляційний суд погоджується, з висновком суду першої інстанції стосовно того, що однією з обов`язкових підстав для задоволення позову є належне доведення позивачем заявленого факту збереження відповідачкою за рахунок позивача без достатньої правової підстави його майна, а саме перерахування за викладених у вказаному Акті обставин грошових коштів в розмірі 49700,00 грн саме на рахунок/картку відповідача.

Суд правильно встановив, що Акт за результатами проведення службового розслідування від 30.06.2020 року про перерахування коштів внаслідок шахрайських дій, в тому числі на користь відповідачки, містіть лише відомості про проведені операції з перерахування коштів із зазначенням дати, суми перерахування, та номерів карток отримувачів коштів, а не номерів рахунків.

Отже, позивач, надавши певні копії документів, не навів жодного доказу, який би дозволяв суду беззаперечно встановити факт видачі відповідачці банківської картки із певним номером та порівняти його із номерами карток, зазначених в Акті за результатами проведення службового розслідування від 30.06.2020 року.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати Акціонерного товариства «Універсал Банк» по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення, заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: