Справа № 638/1126/23
Провадження № 2/638/2200/23
УХВАЛА

іменем України

28 лютого 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Штих Т.В.

за участю секретаря Зайченко Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія» «Країна» про стягнення страхової виплати на захист прав споживачів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія» «Країна» про стягнення страхової виплати на захист прав споживачів та просить стягнути з відповідача страхову виплату у розмірі 50 000 грн.

Пред`являючи позовні вимоги до Акціонерного товариства «Страхова компанія» «Країна», позивач посилається на ч. 5 ст. 28 ЦПК України, оскільки відповідач, всупереч вимог ст. 14 ЦК України, ЗУ "Про захист прав споживачів" та Договору порушує обов`язки, покладені на нього як на сторону правовідносин, чим зумовлює необхідність захисту порушеного права шляхом звернення до суду.

Згідност. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як встановлено судом, предметом заявлених вимог ОСОБА_1 у позовній заяві є стягнення на його користь страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 грн. за договором № HAL4HI-197K1YA добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № HAL4HI-197K1YA від 20 серпня 2019 року та 2500,00 грн. за витрати на професійну правничу допомогу.

Обґрунтовуючи підстави для звільнення від сплати судового збору та звернення саме до Дзержинського районного суду м. Харкова за захистом своїх прав, позивач посилається на Закон України "Про захист прав споживачів".

Частиною 5 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Законом України "Про захист прав споживачів" регламентовано відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлюються права споживачів, а також визначається механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 ч. 1 ст. 1 наведеного вище Закону визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Із пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено Законом України "Про захист прав споживача", порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

Пунктом 2 вищевказаної Постанови передбачено, що до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживача", належать, зокрема, ті, що виникають із договорів страхування.

Однак, з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011 р. Верховний Суд України в Узагальненнях судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів висловив позицію про те, що оскільки діяльність страховика підпадає під визначення послуги і виконавця, що містяться в ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", то у разі, якщо договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої фізичної особи, такі правовідносини регулюються Законом "Про захист прав споживачів" в частині, неврегульованій спеціальним законом.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 212/1101/18 у постанові від 17 квітня 2019 року, зазначив, що положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі України "Про страхування" та главі 67 ЦК України, є спеціальними нормами права, а в Законі України "Про захист прав споживачів" - загальними.

Як вказує позивач у своєму позові, в спірних правовідносинах, які виникли між сторонами, відповідачем порушено норми Закону України "Про захист прав споживачів".

При цьому, як встановлено судом, позивач жодним чином не обґрунтовує, які саме норми Закону України "Про захист прав споживачів" та, які саме права, як споживача в спірних правовідносинах, було порушено АТ «Страхова компанія» «Країна».

Натомість вбачається, що вимоги про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 грн. за договором добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби та 2500,00 грн. за витрати на професійну правничу допомогу заявлено ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним, на його думку, виконанням АТ «Страхова компанія» «Країна» договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби.

Отже, в даному випадку предметом спору є не якість страхових послуг, а права та обов`язки сторін згідно умов договору добровільного страхування та виконання зобов`язань за договором добровільного страхування від 20 серпня 2019 року, тому, правовідносини, що виникли між сторонами за вищевказаним позовом, не є захистом прав споживача.

З огляду на викладене, враховуючи, що предметом заявлених вимог ОСОБА_1 у позовній заяві від 14 лютого 2023 року є стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. та 2500,00 грн. за витрати на професійну правничу допомогу, а не у зв`язку з порушенням відповідачем норм Закону України "Про захист прав споживачів", суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 не підсудна Дзержинському районному суду м. Харкова.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що юридичною адресою відповідача по справі Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» є: 04176, м. Київ, вул. Електриків, 29А, що не відноситься до територіальної підсудності Дзержинського районного суду м. Харкова.

За таких обставин вважаю, що дана справа не підсудна Дзержинському районному суду м. Харкова і її необхідно передати за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва (04071, м. Київ, вул. Хорива 21) за місцем знаходження юридичної особи відповідача - Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» у відповідності до норм ч. 2 ст. 27 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 19, 27, 28, 30, 31, 32, 187, 260, 261, 353-355 ЦПК України,-

ухвалив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія» «Країна» про стягнення страхової виплати на захист прав споживачів передати за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва (04071, м. Київ, вул.Хорива 21) для розгляду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: Т.В. ШТИХ.