Справа № 338/158/19
Провадження № 22-ц/4808/473/23
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А.
Суддя-доповідач Мальцева
У Х В А Л А

13 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Мальцевої Є.Є., ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богородчанського районного суду від 31 липня 2019 року під головуванням судді Шишка О.А. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Старобогородчанська сільська рада об`єднаної територіальної громади Богородчанського району Івано-Франківської області, про встановлення земельного сервітуту,

в с т а н о в и в:

Рішенням Богородчанського районного суду від 31 липня 2019 року позов задоволено частково.

Встановлено постійний, безоплатний земельний сервітут щодо частини земельної ділянки площею 0,0147 га з довжинами між точками «А», «Б», «В», «Г» 3,50 м, 17,72 м, 9,16 м, 12,57 м, 9,56 м, 4,68 м, 5,63 м, 9,28м, 17,67 м, що розташована на АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 866311 від 20.10.2006 року, кадастровий номер :01:001:0134, у виді права пішого проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху до земельної ділянки та житлового будинку ОСОБА_2 , розташованих на АДРЕСА_1 . Вказані межі земельного сервітуту прокласти у спосіб, зображений на схемі, що є додатком № 8 до висновку експертного дослідження від 15.02.2019 року № 007/02-19 судового експерта Максимчина А.Д.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 15248,41 грн. судового збору.

У задоволенні решти позову відмовлено.

На вищевказане рішення суду ОСОБА_1 за допомогою системи «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вона не брала участі у справі, проте суд вирішив питання про її права та інтереси.

Апеляційна скарга подана 07 березня 2023 року, тобто з пропуском установленого статтею 354 ЦПК України строку. До апеляційної скарги ОСОБА_1 додала заяву, в якій зазначила, що копію оскаржуваного рішення вона отримала 04.02.2023 року за її заявою від 27.02.2023 року. Також зазначила, що приписи статті 354 ЦПК України не містять строку на апеляційне оскарження рішення суду особою, яка не брала участь у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та(або) обов`язки.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 2-6491/08 (провадження № 61-15401св21) міститься наступний висновок: «Системний аналіз вказаних процесуальних норм свідчить, що подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки, захищає її саме від передбаченої частиною другою статті 358 ЦПК України безумовної відмови у відкритті апеляційного провадження (якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення), тобто незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, проте не звільняє вказану особу від обов`язку довести поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, передбаченого іншими вищенаведеними нормами ЦПК України.»

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що вона є дружиною відповідача у справі ОСОБА_3 . Земельна ділянка :01:001:0134 щодо частини якої площею 0,0147 га за рішенням Богородчанського районного суду від 31 липня 2019 року встановлювався постійний, безоплатний земельний сервітут, належить їй та відповідачу у справі ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності згідно приписів ч.1 ст. 60 СУ України, ч.3 ст. 368 ЦК України.

З наданих ОСОБА_1 копій документів встановлено, що за її заявою від 27 лютого 2023 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області щодо видачі копії рішення від 31 липня 2019 року у справі № 338/158/19, на її адресу поштовим відправленням (трек-номер150) 02 березня 2023 року було направлено копію вищевказаного рішення, яку отримано заявником 04 березня 2023 року.

Апеляційним судом також встановлено, що відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ОСОБА_1 26 квітня 2021 року зверталася до Івано-Франківського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Богородчанського районного суду від 19 жовтня 2020 року у справі № 338/966/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні частиною земельної ділянки, у відношенні якої встановлено сервітут. Уапеляційній скарзі посилалася на те, що земельна ділянка площею 0,0147 га, що знаходиться на ділянці кадастровий номер :01:001:0134 стосовно якої за рішенням Богородчанського районного суду від 31 липня 2019 року у справі № 338/158/19 встановлено земельний сервітут, належить їй та відповідачу у справі, який брав участь у її розгляді та оскаржував в апеляційному порядку рішення суду, на праві спільної сумісної власності подружжя. (Ухвала Івано-Франківського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року у справі № 338/966/20).

Таким чином вбачається, що у квітні 2021 року ОСОБА_1 була ознайомлена зі змістом оскаржуваного рішення Богородчанського районного суду від 31 липня 2019 року у справі № 338/158/19.

ОСОБА_1 не вказує причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

У висновку, викладеному в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2022 року у справі № 2-о-6/11, зазначено наступне.

За правилами частини третьої статті 354 та частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, однак строк на апеляційне оскарження може бути поновлений у разі подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Отже, положення частини другої статті 358 ЦПК України дають право незалученій до участі у справі особі поновлення строку на апеляційне оскарження.

У постанові Верховного суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 2-517/07 (провадження № 61-11649св21) вказано про те, що "відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Поновлення судом строку оскарження без обґрунтованої підстави є протиправним, порушує принцип правової визначеності та право на справедливий суд, що є порушенням вимог статті 6 Конвенції. Практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення від 12 липня 2007 року у справі "Stankov v. Bulgaria" ("Станков проти Болгарії"), заява № 68490/01). Такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", заява № 45783/05, пункт 33). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України", заява № 23436/03, пункти 22, 23). Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду. Інститут процесуальних строків сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників справи та інших заінтересованих осіб добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Право на апеляційне оскарження судового рішення напряму залежить від обізнаності про наявність судового спору та своєчасності отримання судового рішення суду першої інстанції. Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення заяви стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги. Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Зазначені висновки викладені у постановахВерховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 204/2113/14-ц (провадження № 61-27658св18), від 25 листопада 2020 року у справі № 2-9436/2007 (провадження № 61-10856св20). […] Сам лише факт подання апеляційної скарги після спливу 11 років особою, не залученою до участі у справі, за відсутності належного обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, зважаючи на дату ухвалення оскарженої ухвали (2007 рік), не може вважатися беззаперечною підставою для відкриття апеляційного провадження".

У постанові від 14 грудня 2020 року Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) виклав висновки про те, що тлумачення норм цивільного процесуального законодавства України, які регулюють поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Згідно ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку апеляційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Оскільки зазначені ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду не дають підстав для висновку про пропуск такого з поважних причин, то апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк десять днів з дня отримання копії ухвали для виправлення недоліків подання клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження з зазначенням інших підстав для його поновлення.

Керуючись ст. ст. 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богородчанського районного суду від 31 липня 2019 року залишити без руху та надати апелянту строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Є.Є. Мальцева