ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1987/23 Справа № 175/1076/22 Суддя у 1-й інстанції - Дараган Л.В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про розірвання шлюбу і визначення місця проживання дитини,

-за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і визначення місця проживання дитини, за участю третьої особи - органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 24 вересня 2013 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого вони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя сторін не склалось. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між ними взаємоповаги та взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя. Сторони однією сім`єю не проживають, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження родини позивачка вважає неможливим. Крім того, позивачка зазначає, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, нею створено всі необхідні умови для проживання малолітньої дитини, яка має особливі потреби за станом здоров`я. Позивачка зазначає, що в теперішній час між сторонами угоди про місце проживання дитини не досягнуто, протягом останнього часу відповідач не бажає вирішувати ті питання, які не можуть бути вирішені без його участі.

З врахуванням викладеного, просила суд розірвати шлюб та визначити місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 рокупозов було задоволено.

Додатковим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті витрати по оплаті судового збору та правничої допомоги на загальну суму 15 528 гривень 80 копійок.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

05 грудня 2022 рокувід відповідача надійшла апеляційна скарга в якій ставиться питання про скасування рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року в частині заявлених вимог щодо місця проживання дитини та ухвалення нового рішення про закриття провадження в цій частині.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що між апелянтом та позивачкою не існувало спору щодо проживання їх малолітньої дитини, вони продовжують мешкати за однією адресою, тобто у справі відсутній предмет спору, що не було враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходив.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.198-201), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У даній справі рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

Згідно зі свідоцтвом про шлюб, виданим 24 вересня 2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, 24 вересня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, прізвища чоловіка - ОСОБА_5 та дружини - ОСОБА_5 , про що 24 вересня 2013 року складено відповідний актовий запис № 693.

Згідно зі свідоцтвом про народження, виданим 05 лютого 2014 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, сторони є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 05 лютого 2014 року складено відповідний актовий запис № 148.

Причиною розпаду сім`ї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги.

Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони однією сім`єю не проживають, спільне господарство не ведуть.

Крім того, згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з медичними довідками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній з народження має діагноз «Наслідки натальної травми шийного відділу хребта, тотальна верхня правостороння плегія, синдром Горнера».

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 21 серпня 2021 року, виданою Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, до складу зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , входять ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 червня 2020 року, житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво кого здійснено на підставі будівельного паспорта, від 14 лютого 2020 року.

Згідно з висновком органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина та ОСОБА_1 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . 20 травня 2022 року до суду подано позовну заяву про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. ОСОБА_1 активно приймає участь у вихованні та навчанні сина, згідно з характеристикою навчального закладу всіма питаннями навчання та виховання хлопчика займається мати. Послуги репетитора з англійської мови відповідно до заяви викладача ОСОБА_6 також замовляє та оплачує мати. ОСОБА_1 офіційно працює та має стабільний дохід, який відповідно до довідки про доходи за останні шість місяців складає 35317 гривень 00 копійок. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 . Також згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 . Дитина ОСОБА_3 народився з травмою руки, у 2014 році дитині було проведено планову операцію на території Туреччини. Зараз дитина має обмежений рух руки та потребує особливого догляду. Батько дитини ОСОБА_2 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 працює фахівцем з публічних закупівель у ТОВ «СЕРВІС ПРОФ ПЛЮС», його дохід за останні шість місяців складає 14016 гривень 00 копійок, а також працює у ТОВ «ФН «Персонал» та його дохід за останні шість місяців складає 18853 гривні 00 копійок. ОСОБА_2 відомості про наявність власного майна не надав. Питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, на яке запрошувались батьки дитини. Тому орган опіки та піклування доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Крім того, було встановлено, що позивачка - мати малолітньої дитини має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерела існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку малолітньої дитини.

В судовому засіданні судом першої інстанції також було встановлено, що після припинення спільного проживання однією сім`єю сторони продовжують проживати в одному будинку, тобто практично мають однакові належні матеріально-побутові умови, однак вони не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини. Як пояснив відповідач в судовому засіданні, наразі вирішення питання щодо місця проживання дитини він вважає недоцільним, так як спочатку сторонам треба вирішити питання щодо розірвання шлюбу і майна подружжя, а вже потім вирішувати питання щодо місця проживання дитини.

З урахуванням позиції відповідача в судовому засіданні, яка свідчить про неузгодженість між батьками питання щодо місця проживання малолітньої дитини та відсутності згоди відповідача на те, що дитина буде проживати саме з позивачкою, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення вимоги позивачки про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути о найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, параграф 54, ЄСПЛ, від 7 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 зазначено, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».

За правилами ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

Тлумачення норм чинного законодавства та судової практики у аналогічних правовідносинах свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина четверта та п`ята статті 19 СК України).

Зокрема, згідно з висновком органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина та ОСОБА_1 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . 20 травня 2022 року до суду подано позовну заяву про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. ОСОБА_1 активно приймає участь у вихованні та навчанні сина, згідно з характеристикою навчального закладу всіма питаннями навчання та виховання хлопчика займається мати. Послуги репетитора з англійської мови відповідно до заяви викладача ОСОБА_6 також замовляє та оплачує мати. ОСОБА_1 офіційно працює та має стабільний дохід, який відповідно до довідки про доходи за останні шість місяців складає 35317 гривень 00 копійок. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 . Також згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 . Дитина ОСОБА_3 народився з травмою руки, у 2014 році дитині було проведено планову операцію на території Туреччини. Зараз дитина має обмежений рух руки та потребує особливого догляду. Батько дитини ОСОБА_2 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 працює фахівцем з публічних закупівель у ТОВ «СЕРВІС ПРОФ ПЛЮС», його дохід за останні шість місяців складає 14016 гривень 00 копійок, а також працює у ТОВ «ФН «Персонал» та його дохід за останні шість місяців складає 18853 гривні 00 копійок. ОСОБА_2 відомості про наявність власного майна не надав. Питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, на яке запрошувались батьки дитини. Тому орган опіки та піклування доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували вказаний висновок органу опіки та піклування або підтверджували обставини, які виключають можливість визначення місця проживання дитини з матір`ю ОСОБА_1 .

Довід апелянта про те, що вони з позивачкою продовжують мешкати за однією адресою, тому немає необхідності у визначенні місця проживання дитини колегія суддів до уваги не приймає, оскільки як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2021 року в справі № № 288/39/20, «проживання батьків за однією адресою не є підставою для відмови у задоволенні позову про визначення місця проживання дитини (дітей) разом з одним із них», що також було взято до уваги судом першої інстанції при ухваленні рішення.

Врахувавши інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків, встановивши, що для забезпечення інтересів дитини саме визначення місця проживання дитини із матір`ю відповідатиме її інтересам, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про задоволення позову.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: