Справа № 461/4124/22 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/3332/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Назар Х.Б.;

відповідача ОСОБА_1

і його представника адвоката Константинової О.М.;

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Константинової Оксани Миколаївни представника ОСОБА_1 та апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 02 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року Львівське міське комунальне підприємство по обслуговуванню та ремонту житла (ЛМКП) «Айсберг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просило стягнути зі згаданих відповідачів заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 40 521 грн. 20 коп. та судові витрати в розмірі 2 481 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі та утриманні ЛМКП «Айсберг». Співвласниками квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку є до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які «за період від 01.01.2019 року по 30.06.2022 року не сплачували витрат за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на 30.06.2022 року виникла заборгованість у розмірі 40 521 грн. 20 коп.», яка і є предметом позовних вимог (а.с. 1-4)

Оскаржуваним рішенням позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з січня 2019 року по червень 2022 року в розмірі 40 521 грн. 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» сплачений судовий збір в розмірі 827 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» сплачений судовий збір в розмірі 827 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» сплачений судовий збір в розмірі 827 грн. (а.с. 97-100).

Дане рішення оскаржили відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , а також представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 .

Апелянти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в поданій ними апеляційній скарзі, просять оскаржуване рішення скасувати в повному обсязі, «прийнявши своє рішення котрим відмовити в позові ЛМКП «Айсберг» за безпідставністю», покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи і порушенні норм процесуального права.

Вважають, що позивачем не надано жодних аргументів на підтвердження надання послуг, а сама сума не підтверджена жодними документальними доказами. Стверджують, що «…послуги в цей час не надавались!».

Звертають увагу на те, що вони є особами з інвалідністю, однак суд оскаржуваним рішенням стягнув з них судовий збір (а.с. 106-112).

Представник ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_1 , просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким залишити даний позов без задоволення, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що оскаржуване рішення ґрунтується на припущеннях, оскільки до матеріалів справи позивачем не долучено жодного документу, що підтверджує передачу на баланс ЛМКП «Айсберг» будинку АДРЕСА_1 .

Звертає увагу на те, що із заявленої позовної вимоги про стягнення заборгованості в сумі 40 521 грн. 20 коп., її частина в сумі 26 896 грн. 92 коп. сума заборгованості до січня 2019 року, а період з січня 2019 року по липень 2019 року знаходиться поза строками позовної давності.

Крім цього, вважає, що судом неправомірно було стягнуто з ОСОБА_1 827 грн. судового збору, оскільки він є особою з інвалідністю ІІ групи та відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» звільнений від сплати такого (а.с. 125-129).

Позивач, будучи своєчасно (15.02.2023 року) належним чином повідомленим про апеляційний розгляд даної справи о 16-00 год. 06.03.2023 року (а.с. 194), явку свого представника в судове засідання не забезпечив і про причини такої неявки суд не повідомив, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянтів на підтримання доводів поданих ними апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- обставини, встановленні рішенням суду у (зокрема) цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- у мотивувальній частині рішення зазначаються докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення (пункт 2 частини 4 статті 265).

Як встановлено судом та стверджується матеріалами справи, протягом тривалого періоду часу між ЛМКП «Айсберг» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 мав місце цілий ряд судових справ з приводу стягнення зі згаданих відповідачів заборгованості по оплаті комунальних платежів (зокрема і за утримання будинку та прибудинкової території) за різні періоди часу.

Зокрема, постановою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у цивільній справі № 461/12597/15 (аналогічній до даної) встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 , в якій зареєстровано місце їх проживання, а утримання і експлуатацію згаданого будинку здійснює ЛМКП «Айсберг», однак договір щодо надання послуг із утримання будинку та прибудинкової території між згаданими сторонами не укладався (а.с. 222-226). Відтак, наведені обставини доказуванню не підлягають, а доводи апеляційних скарг, які заперечують або ставлять під сумнів утримання та експлуатацію будинку АДРЕСА_1 ЛМКП «Айсберг», до уваги прийматися не можуть.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, суд вважає доведеною заборгованість відповідачів перед позивачем за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 січня 2019 року по 30 червня 2022 року у розмірі 40 521грн. 20 коп.

Колегія суддів вважає, що вищенаведені висновки судом зроблені за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, виходячи з наступного.

У відповідності до пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України, диспозитивність відноситься до основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Диспозитивність один з базових принципів судочинства, керуючись яким саме позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти, і суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за період з січня 2019 року по червень 2022 року включно за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

В той же час, з Розрахунку заборгованості відповідачів за утримання будинку і прибудинкової території («Відомість про нарахування та оплату послуг»; а.с. 6), долученого позивачем до позову в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, вбачається, що до суми заборгованості за період з січня 2019 року по червень 2022 року (яка і є предметом позовних вимог) включено заборгованість у розмірі 26 896 грн. 92 коп., яка виникла станом ще «на 01.01.2019» року, тобто у період, який не входить до складу позовних вимог.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову за безпідставністю у стягненні вищезгаданої заборгованості у розмірі 26 896 грн. 92 коп., яка виникла станом ще «на 01.01.2019» року, як такої, що виникла за межами періоду, який є предметом позовних вимог.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

За змістом статті 261 ЦК Українипочаток перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житво-комунальні послуги» встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається зі змісту Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529, розрахунковим періодом є календарний місяць і платежі вносяться не пізніше ніж до відповідного числа місяця, що настає за розрахунковим (пункт 5 Типового договору …).

Оскільки договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у письмовій формі між сторонами спору відсутній, то платежі за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідачкою повинні вноситися не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим.

Отже, аналізуючи зміст вище зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання споживачем послуг (відповідачкою) зобов`язань по їх оплаті, позовна давність за вимогами надавача цих послуг (в даному випадку ЛКП), оплату яких (послуг) відповідно до вище згаданого Типового договору ... визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку, до якого необхідно внести оплату за надані послуги за певний, конкретно визначений, місяць.

Таким чином (з урахуванням вище наведеного) перебіг позовної давності по оплаті за надані послуги за певний місяць починається з 01 числа місяця, що настає за наступним місяцем після розрахункового (наприклад: перебіг позовної давності по оплаті за надані послуги за січень місяць певного року починається з 01 березня цього ж року).

У даній справі позивач (ЛМКП) звернувся до суду з позовом 01 серпня 2022 року. Відтак, трьохрічний період позовної давності охоплює період з 01 серпня 2019 року по 01 серпня 2022 року.

Відзив відповідачів на позов містить вимогу про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с. 36-37).

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, незастосування наслідків спливу позовної давності суд мотивував вчиненням відповідачами дій, що свідчить про визнання ними свого боргу, а саме: оплатами послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які мали місце у вересні та грудні 2021 року (а.с. 6).

В той же час, в ході апеляційного розгляду справи судом було встановлено, що насправді ці проплати відповідачами були здійсненими на виконання постанови Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року (після перегляду її постановою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року) у справі № 461/12597/15: також за позовом ЛМКП «Айсберг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення зі згаданих відповідачів заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території, однак за період з липня 2010 року по серпень 2015 року (а.с. 222-226).

Відтак, проплати, здійснені відповідачами у вересні та грудні 2021 року на виконання вищезгаданих судових рішень, не можуть розцінюватися, як вчинення відповідачами дій, що свідчить про визнання ними свого боргу за період з січня 2019 року по червень 2022 року (стягнення заборгованості за який є предметом позовних вимог), а відтак не можуть бути перешкодою для застосування наслідків спливу позовної давності.

А тому колегія суддів приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог за період з 01.01.2019 року по 31.07.2019 року слід відмовити за спливом позовної давності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме у розмірі 10 542 грн. 06 коп., що становить 26,02 % від заявлених позивачем позовних вимог:

40 521 грн. 20 коп. (ціна позову) - 26 896 грн. 92 коп. (заборгованість станом ще «на 01.01.2019» року) 3 082 грн. 22 коп. (заборгованість за період з 01.01.2019 року по 31.07.2019 року - за межами строку позовної давності) = 10 542 грн. 06 коп.

Правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності.

Статтею 540 ЦК України встановлено, що у випадку, коли у зобов`язанні беруть участь (зокрема) кілька боржників, кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них.

За змістом пункту 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45, плата за послуги з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій мешканцями квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі), розподіляється між мешканцями квартири за встановленими тарифами відповідно до загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар).

Згідно довідки позивача форми № 2 (долученої до позовної заяви), квартира АДРЕСА_3 є приватизованою і у ній є зареєстрованими та проживають 3 (три) особи відповідачі по справі.

Таким чином (виходячи з того, що плата за послуги з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій мешканцями квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі), розподіляється між мешканцями цієї квартири), заборгованість кожного мешканця квартири АДРЕСА_3 перед позивачем становить 3 514 грн. 02 коп. (10 542 грн. 06 коп./сума заборгованості : на 3 (трьох) мешканців), які і підлягають до стягнення з кожного з відповідачів на користь позивача.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а підпунктом «в» пункту 4 частини 1 ст. 382 ЦПК України встановлено, що в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з вищенаведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме: в сумі 10 542 грн. 06 коп., що становить 26,02 % від ціни позову (40 521грн. 20 коп.).

Позивач за подачу позовної заяви до суду сплатив 2 481 грн. судового збору (а.с.5).

26,02 % від 2 481 грн. становить 645 грн. 56 коп. і саме у цьому розмірі судовий збір за подачу позовної заяви підлягав би до стягнення з відповідачів на користь позивача, тобто: по 215 грн. 18 коп. з кожного з трьох відповідачів.

Однак, апелянти, як особи з інвалідністю 2-ої групи (а.с. 28, 31), від сплати судового збору звільнені відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відтак, до стягнення на користь позивача підлягає судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 215 грн. 18 коп. лише з відповідача ОСОБА_3 .

Частиною 10 статті 141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Апелянти судовий збір за подання апеляційної скарги (виходячи з ціни позову - у розмірі 3 721 грн. 50 коп.) у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» не сплачували.

26,02 % від 3 721 грн. 50 коп. становить 968 грн. 33 коп. і саме у цьому розмірі судовий збір за подачу апеляційної скарги відшкодовується за рахунок держави (оскільки апелянти особи з інвалідністю).

А решту суми судового збору, який підлягав до сплати за подання апеляційної скарги, у розмірі 2 753 грн. 17 коп. (3 721 грн. 50 коп. - 968 грн. 33 коп.) підлягає до стягнення в дохід держави з позивача.

Однак, оскільки позивачу належиться компенсація за рахунок держави понесених ним витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 430 грн. 36 коп. (215 грн. 18 коп. х 2 (дві) особи з інвалідністю/відповідачі), то в кінцевому підсумку (у відповідності до частини 10 статті 141 ЦПК України) до стягнення з позивача в дохід держави підлягає 2 322 грн. 81 коп. (2 753 грн. 17 коп. - 430 грн. 36 коп.) недоплаченого судового збору.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2023 року - 2 684, 00 грн.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги у розмірі 40 521 грн. 20 коп.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 40 521 грн. 20 коп., що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684, 00 грн. х 100 = 268 400, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 40 521 грн. 20 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-3, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та апеляційну скаргу адвоката Костантинової Оксани Миколаївни представника ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 02 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» (79007, м.Львів, пр. Свободи, 39, ) 3 514 (три тисячі п`ятсот чотирнадцять) грн. 02 коп. заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 серпня 2019 року по 30 червня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» (79007, м.Львів, пр. Свободи, 39, ) 3 514 (три тисячі п`ятсот чотирнадцять) грн. 02 коп. заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 серпня 2019 року по 30 червня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» (79007, м.Львів, пр. Свободи, 39, ) 3 514 (три тисячі п`ятсот чотирнадцять) грн. 02 коп. заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 серпня 2019 року по 30 червня 2022 року.

В задоволенні позовних вимог за період з 01.01.2019 року по 31.07.2019 року - відмовити за спливом позовної давності.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» (79007, м.Львів, пр. Свободи, 39, ) 215 (двісті п`ятнадцять) грн. 18 коп. сплаченого за подання позовної заяви судового збору.

Стягнути Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» (79007, м.Львів, пр. Свободи, 39, ) в дохід держави 2 322 (дві тисячі триста двадцять дві) грн. 81 коп. судового збору.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 14 березня 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.