ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/5001/20 Номер провадження 22-ц/814/926/23Головуючий у 1-й інстанції Подус Г.С. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 11 жовтня 2021 року (час ухвалення судового рішення з 13:11:44 год до 13:40 год, дата виготовлення повного тексту рішення 21 жовтня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області про компенсацію моральної шкоди, заподіяної протиправною тривалою бездіяльністю,

третя особа: прокурор прокуратури Харківської області Крупка А.А.,

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсацію моральної шкоди в розмірі 1 133 520 грн., завданої тривалою бездіяльністю службовою особою - прокурором Крупкою А.А.

В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджував, що незаконним рішенням посадової особи прокуратури Харківської області, яка є органом державної влади, а саме тривалим невнесенням до ЄРДР інформації про кримінальне правопорушення йому була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він протягом тривалого часу, був вимушений звертатися та відвідувати суди та прокуратуру з метою захисту та поновлення своїх прав, як потерпілого. На його думку, з вини відповідача зменшено авторитет правоохоронних органів, він позбавлений відчуття безпеки, правової стабільності, верховенства права, порушено його психологічне благополуччя. Також зазначає, що він втратив віру у законність та справедливість влади, в свою соціальну безпеку, що спровокувало відчуття правової беззахисності, вседозволеності та ігнорування відповідачем всіх норм права та моралі. Своєю тривалою бездіяльністю йому спричинено глибокі моральні страждання, компенсацію яких вона оцінює у розмірі 1133520,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2021 року у задоволені позову відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції залишив поза увагою систематичність і тривалість бездіяльності прокурора, що відповідно до правових висновків, викладених у постановах ВС від 08.04.2020 року у справі за № 638/14009/17, від 16.09.2020 року у справі за № 638/6363/19, від 17.09.2020 року у справі за № 638/9834/18 від 23.09.2020 року у справі за№ 638/14007/17 від 02.12.2020 року у справі за № 638/14008/17, є підставою для задоволення його вимог.

Вважає, що суд зробив хибний висновок про те, що реалізація права на оскарження процесуальних рішень відповідача не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

У відзиві Харківська обласна прокуратура, посилаючись на необґрунтованість позову і апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Звертається увага, що позивач окрім констатації факта невнесення прокурорами відомостей до ЄРДР за його заявами позивач не подав суду належних достатніх і допустимих доказів, якими б підтверджувався склад цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, незаконність дій (бездіяльності) і причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і діями (бездіяльністю).

Процесуальні рішення прокурора, які позивач вважає незаконними, перевіряються у порядку, встановленому КПК України, і реалізація позивачем свого права на оскарження дій, рішень, бездіяльності відповідно до ст.303 КПК України не може бути безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст. 375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 04.04.2016 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність прокуратури Харківської області задоволено, зобов`язано компетентних осіб прокуратури Харківської області внести відомості за його заявою від 12.03.2016 року до ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 03.11.2016 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність прокуратури Харківської області задоволено, зобов`язано компетентних осіб прокуратури Харківської області внести відомості за його заявою від 25.10.2016 року до ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 17.10.2017 року зобов`язано прокуратуру Харківської області внести відомості про кримінальне за обставинами, викладеними у заяві ОСОБА_1 від 06.06.2017 року до ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 09.11.2017 року зобов`язано прокуратуру Харківської області внести відомості про кримінальне за обставинами, викладеними у заяві ОСОБА_1 від 28.10.2017 року до ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 22.11.2017 року зобов`язано прокуратуру Харківської області внести відомості про кримінальне за обставинами, викладеними у заяві ОСОБА_1 від 11.09.2017 року до ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 22.01.2018 року зобов`язано компетентних осіб прокуратури Харківської області внести відомості за заявою позивача від 05.12.2017 року до ЄРДР.( а.с.43)

Ухвалами слідчих суддів Червонозаводського районного суду міста Харкова від 26.01.2018 року зобов`язано компетентних осіб прокуратури Харківської області внести відповідні відомості за заявами ОСОБА_1 від 15 грудня 2017 року до ЄРДР. (а.с.36, 40)

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 29.08.2018 року зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 25 червня 2018 року.(а.с.12)

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 15.01.2018 року відмовлено у відкритті дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою ОСОБА_1 про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора організаційно-методичного відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Харківської області.(а.с78-79)

Згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.08.2018 року на підставі ухвали Червонозаводського районного суду міста Харкова розпочато досудове розслідування відповідно до заяви ОСОБА_1 від 02.04.2018 року за №0000955.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02.09.2019 року зобов`язано компетентних осіб прокуратури Харківської області внести відомості до ЄРДР за заявою від 20.08.2019 року.(а.с.22)

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 19.09.2019 року зобов`язано компетентних осіб прокуратури Харківської області внести відповідні відомості за заявою ОСОБА_1 від 11 вересня 2019 року до ЄРДР.(а.с.13)

Як вбачається з листа Прокуратури Харківської області від 01.10.2019 року за № 15/4-51718, до ЄРДР 01.10.2019 внесено відомості № 0000633, № 0000634, № 0000635, № 0000636, № 0000637 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 367, ч.2 ст. 382 КК України за заявою ОСОБА_1 від 11.09.2019.(а.с.9)

Вирішуючи спір суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт завдання йому моральної шкоди, а також причинний зв`язок між прийняттям судових рішень про задоволення скарг ОСОБА_1 на дії посадової особи прокуратури Харківської області щодо тривалого невнесення інформації про кримінальне правопорушення і наслідками, які настали.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання апеляційного суду рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням наведених вимог закону.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Одним із самих найважливіших питань, які підлягають встановленню судом при вирішенні зазначеної категорії справ, є доведеність особою заподіяння їй моральної шкоди, внаслідок протиправних дій, оскільки не будь-які неправомірні дії і не будь- які моральні страждання, як-то тимчасові хвилювання, образи, чи незручності, можуть бути підтвердженням такої шкоди.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог етап і 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювана та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач в цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди в розумінні статей 1167,1174 ЦК України.

Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 25 січня 2021 року у справі № 227/4410/19 (провадження № 61-9407св20), від 22 березня 2021 року у справі № 203/1067/19 (провадження № 61-23293св19), від 25 березня 2021 року у справі № 227/3052/19 (провадження № 61-22337св19).

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України, у редакції, чинній на час винесення слідчим суддею ухвал, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, у тому числі бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно із частиною другою статті 307 КПК України, у редакції, чинній на час винесення слідчим суддею ухвал, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалах слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування забезпечується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у ній.

Втім, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої.

Метою звернень ОСОБА_1 до суду було оспорювання процесуальної діяльності прокурора та незгода з прийнятими ним процесуальними рішеннями.

Зазначене не є безумовним доказом неправомірних дій або бездіяльності прокурора у розумінні статті 1174 ЦК України.

Сам факт задоволення судом скарг ОСОБА_1 не свідчить про протиправність дій відповідача та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що його права та інтереси були поновлені.

Цей висновок узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», де встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.

Подібні висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 03 лютого 2020 року у справі № 757/66977/17-ц, від 11 січня 2023 року у справі № 591/8842/21.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції та не містять посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість чи обов`язок скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 01 березня 2023 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов