Провадження №22-ц/824/315/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власним житлом,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власним житлом.

В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 3-х паркомісць за цією адресою АДРЕСА_2 та 14, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 294448450, 294462088, 294474587, 294488944, виданими 13.01.2022 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М. Враховуючи, що з боку попереднього власника ОСОБА_1 здійснюються перешкоди позивачу у доступі до вказаного майна, його користуванні, позивач звернувся з цим позовом до суду.

У зв`язку з вищевикладеним просив суд:

- усунути перешкоди у користуванні ним квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та паркомісцями № 1, 2 та 14 шляхом надання йому доступу до вказаного майна.

- зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у доступі та у подальшому користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та паркомісцями № 1, 2 та 14.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2022 року позов задоволено; усунуто перешкоди у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та паркомісцями № 1, 2 та 14 шляхом надання ОСОБА_2 доступу до вказаного майна; зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у доступі та у подальшому користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та паркомісцями № 1, 2 та 14, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 984 грн. 80 коп. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

29.11.2022 року позивач направив відзив на апеляційну скаргу, вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду - законним і обґрунтованим. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

16.02.2023 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції встановив наступне:

12 червня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М., за реєстровим номером 455, згідно з яким позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 29 501 058,57 грн., що станом на 12.06.2020 р. еквівалентно 1 109 479,45 доларів США, строком з 12.06.2020 р. по 12.06.2021 р. (включно) (включно, без сплати відсотків за користування грошовими коштами).

У забезпечення виконання зобов`язання за договором позики ОСОБА_1 12.06.2020р. передала в іпотеку ОСОБА_2 за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М., за реєстровим номером 457 наступне нерухоме майно, а саме:

-квартиру під АДРЕСА_3 , загальною площею 467,4 кв.м.;

-машиномісце під номером 1, що знаходиться у підвальному 2-го рівня поверсі житлового будинку за цією адресою, загальною площею 17,3 кв.м.;

-машиномісце під номером 2, що знаходиться у підвальному 2-го рівня поверсі житлового будинку, загальною площею 19,7 кв.м.;

- машиномісце під номером АДРЕСА_4 , що знаходиться у підвальному 2-го рівня поверсі житлового будинку, загальною площею 20,5 кв.м.

23 грудня 2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М. посвідчено договір за реєстровим номером 1182 про внесення змін доповнень до договору позики, згідно з яким збільшено суму позики до 39 973 118,52 грн., що еквівалентно 1 402 010 доларів США. Також сторони домовились, що повернення боргу позичальником буде здійснюватись у місті Києві в приміщені приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М. за адресою: АДРЕСА_5 відповідно до графіку.

09 червня 2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М. посвідчено договір за реєстровим номером 651 про внесення змін та доповнень до договору позики, згідно з яким відповідач зобов`язана у строк до 09.09.2021р. внести грошові кошти у сумі 35 035 878,86 грн., що еквівалентно 1 289 202,36 США відповідно до графіку:

-15.06.2021р. - 5 000 доларів США за офіційним курсом, встановленим НБУ на 15.06.2021р.

-12.07.2021р. - 5 000 доларів США за офіційним курсом, встановленим НБУ на 12.07.2021р.

-12.08.2021р. - 15 000 доларів США за офіційним курсом, встановленим НБУ на 12.08.2021р.

- 12.09.2021р. - 1 288 448,53 доларів США за офіційним курсом, встановленим НБУ на 12.09.2021 р.

Проте, станом на 12 вересня 2021 року відповідач не погасила існуючу заборгованість у розмірі 1 241 910,80 доларів США, що еквівалентно 33 191 804,81 гривні.

12 вересня 2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М. посвідчено підписану ОСОБА_2 заяву з проханням передачі ОСОБА_1 вимогу, відповідно до якої протягом 3 календарних днів з моменту одержання заяви виконати зобов`язання, яке випливає з договору позики та змін і доповнень до нього, а саме щодо повернення боргу позивачу. Також, зазначено, що у разі несплати боргу у встановлений строк позивачем буде пред`явлено вимогу до стягнення в примусовому порядку боргу шляхом учинення виконавчого напису нотаріуса.

Вказана заява приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М. була передана власноручно особисто ОСОБА_1 14.09.2021р. об 11 годині 10 хвилин, після ознайомлення з якою остання відмовилась від одержання оригіналу заяви, про що ОСОБА_2 було видано відповідне свідоцтво.

13 січня 2022 року в порядку ст. 36 Закону України «Про Іпотеку» нотаріусом були задоволені вимоги позивача шляхом стягнення на предмет іпотеки, відповідно до чого позивач став власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 3 паркомісць (1, 2, 14) за цією адресою, про що внесені відповідні відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що в ході розгляду справи було доведено порушення відповідачем прав позивача на користування своєю власністю, як і факт вчинення відповідачем перешкоди позивачу у користуванні його нерухомим майном.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі гарантується окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21 лютого 1990 року). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18 лютого 1999 року).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В ході розгляду справи основна частина доводів апелянта була пов`язана із її твердженнями про незаконність набуття позивачем права власності на спірні квартиру та парко місця. Колегія суддів апеляційного суду не приймає такі доводи апелянта, оскільки оспорювання права власності на спірне нерухоме майно не є предметом розгляду даної справи.

В ході розгляду справи апелянт зазначала, що вона не чинила перешкоди позивачеві у володінні, користуванні та розпорядженні його майном. Відповідач вказувала, що позивач є власником квартири АДРЕСА_6 , тоді як ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_7 , де і проживає, відтак вона ніяким чином заважає позивачу у доступі до його квартири.

Апеляційним судом ході розгляду справи було досліджено наявний у матеріалах справи відеозапис (а.с. 49). З вказаного відеозапису вбачається, що 20 травня 2022 р. позивач ОСОБА_2 зі своїм адвокатом Черніковою О.С. та патрульною поліцією прийшли до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , намагаючись до неї увійти та пред`явивши документи на квартиру, проте ОСОБА_1 їх до квартири не пропустила. Вимагала надати технічний план поверху та квартири позивача.

Заперечуючи проти вищевказаного відеозапису, ОСОБА_1 доказів на його спростування як до суду першої інстанції, так і до апеляційного суду не надала.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до іпотечного договору від 12.06.2020 року, ОСОБА_1 12.06.2020р. передала в іпотеку ОСОБА_2 за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М., за реєстровим номером 457 наступне нерухоме майно, а саме:

-квартиру під АДРЕСА_3 , загальною площею 467,4 кв.м.;

-машиномісце під номером 1, що знаходиться у підвальному 2-го рівня поверсі житлового будинку за цією адресою, загальною площею 17,3 кв.м.;

-машиномісце під номером 2, що знаходиться у підвальному 2-го рівня поверсі житлового будинку, загальною площею 19,7 кв.м.;

- машиномісце під номером АДРЕСА_4 , що знаходиться у підвальному 2-го рівня поверсі житлового будинку, загальною площею 20,5 кв.м.

В свою чергу відповідачем не було надано до суду доказів того, що вищевказаний іпотечний договір було визнано недійсним, відтак ОСОБА_2 є законним власником набутого вищевказаного нерухомого майна. За таких умов останній намагався потрапити до квартири, яка на законних підставах належить йому на праві приватної власності. Відповідач в свою чергу здійснювала перешкоди у реалізації такого права позивачем, що також підтверджується показами свідків, наявними у матеріалах справи.

Твердження відповідача, щодо того, що вона перешкоджала відповідачеві у доступі до іншої квартири спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма права визначає право власника майна, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для надання захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом існування перешкод у користуванні власником своїм майном. При цьому не має значення, ким саме створюється порушення права та з яких підстав.

Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.

З огляду на вищевказане, системність дій відповідача, щодо перешкоджання позивачеві у доступі до його квартири, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько