Номер провадження: 22-ц/813/2731/23
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

За участю секретаря судового засідання: Трофименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2021 року про відмову у задоволенні подання приватного виконавця про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржників по справі за позовом ОСОБА_1 до АБ «Укргазбанк» в особі Одеської обласної дирекції про визнання договору іпотеки недійсним та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. звернувся до суду з поданням про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржників. Заявник просить надати дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно боржників ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), а саме квартири АДРЕСА_1 та належить боржникам на праві приватної власності та що не зареєстрована у встановленому законом порядку.

Подання мотивоване тим, що на виконанні приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. знаходяться виконавчі провадження №64222187 та №65563022 щодо боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із виконання виконавчих листів №1522/12448/12 виданих Приморським районним судом м.Одеси 04.03.2013 року. Вказаними виконавчими листами встановлено в рахунок погашення заборгованості в сумі 58 868,67 доларів США, що в еквіваленті курсу НБУ станом на 10.02.2012 року склало 469 389,34 грн., та 82 859,97 грн. за кредитним договором №130-08/П від 24.04.2008 року, звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів, з початковою ціною на предмет іпотеки для його подальшої реалізації, не нижчою ніж звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

20.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64222187 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа щодо ОСОБА_1 , яка була надіслана сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

25.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65563022 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа щодо ОСОБА_2 , яка була надіслана сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Боржниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимоги виконавчих документів виконано не було, сума заборгованості на момент складання відповідного подання до суду не була погашена за виконавчими документами, основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження на депозитний рахунок приватного виконавця від Боржників не надходили. Також, Боржниками не було надано декларацію про майно та доходи.

Після відкриття виконавчих проваджень приватним виконавцем були направлені відповідні запити до реєструючих установ для з`ясування місця проживання боржників. Згідно з відповіддю ст.ДОП СП відділу поліції №1 ГУНП в Одеській області, майора поліції В`ячеслава Бригара, в ході перевірки було встановлено, що боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час не проживають в квартирі АДРЕСА_2 .

Заявник стверджує, що згідно з договором іпотеки від 24.04.2008 року, яким забезпечено зобов`язання за кредитним договором №13-08/П від 24.04.2008 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було передано в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка на той час належала іпотекодавцям на праві часткової власності (по 1/3 кожному із іпотекодавців) та на підставі свідоцтва про право на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів 27.11.1997 року згідно розпорядження №107005 від 27.11.1997 року.

В свою чергу, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 13 серпня 2010 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з відповіді Сьомої Одеської державної нотаріальної контори №413/02-14 від 04.02.2013 року, ніхто з спадкоємців померлої не звертався до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Між тим, у відповідності із довідкою №154В/01-40 від 19.02.2021 року ОСОБА_1 ( з 08.09.1965 року) та ОСОБА_2 (з 19.03.1997 року) та на теперішній час були зареєстровані з померлою за однією адресою, у квартирі АДРЕСА_2 .

З урахуванням наведених обставин, керуючись положеннями ст.ст. 1258, 1216, 1218, 1264, 1270, 1282, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. робить висновок про фактичне прийняття спадщини боржниками і, як наслідок, виникнення підстав для звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2021 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржників ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), а саме квартири АДРЕСА_1 та належить боржникам на праві приватної власності відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Украгазбанк» подало до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2021 року та задовольнити подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 16.03.2023 року та проведеному в режимі відеоконференції з`явився представник приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. Зауліна О.Г.

Інші учасники справи про судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 16.03.2023 року, були повідомлені належним чином, заяв або клопотань про відкладення розгляду до суду не направили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 19.09.2021 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04.02.2013 року, в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до АБ «Укргазбанк`в особі Одеської обласної дирекції про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено, задоволено зустрічний позов Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В рахунок погашення заборгованості в сумі 58 868,67 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 10.02.2012 рік склало 469 389,34 грн. та 82 859,97 грн. за кредитним договором №130-08/П від 24.04.2008 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів, з початковою ціною на предмет іпотеки для його подальшої реалізації, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь АБ Укргазбанк (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, 39, , МФО 320478) штраф у розмірі 15 550,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь АБ Укргазбанк (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, 39, , МФО 320478) витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 110,00 грн.

В поданні приватний виконавець ставить питання про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржників в порядку примусового виконання судового рішення, а саме - квартири АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні подання, районний суд виходив з того, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. не надано до суду належних та допустимих доказів набуття ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що в свою чергу свідчить про відсутність права власності боржників на вищевказане майно та унеможливлює звернення стягнення на нього.

Проте, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Відповідно до ч. ч. 4 та 7 статті 51 Закону реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Положеннями частин 3, 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч.10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване у встановленому законом порядку, вирішується судом в порядку передбаченому частиною четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та частиною десятою статті 440 ЦПК України, та стосується тих випадків, коли боржник фактично володіє та користується таким нерухомим майном, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 травня 2021 року по справі №947/22930/19 провадження № 61-9215св20.

Апеляційним розглядом справи встановлено, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича перебувають виконавчі провадження №64222187 та №65563022 щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із виконання виконавчих листів №1522/12448/12, виданих Приморським районним судом м. Одеси 04.03.2013, якими встановлено в рахунок погашення заборгованості в сумі 58 868,67 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 10.02.2012 року склало 469 389,34 грн., та 82 859,97 грн. за кредитним договором №130-08/П від 24.04.2008 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів, з початковою ціною на предмет іпотеки для його подальшої реалізації, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

20.01.2021 року приватним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 64222187 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу щодо ОСОБА_1 , а 25.05.2021 року приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 65563022 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу щодо ОСОБА_2 (а.с. 154-158).

Вищевказані документи були надіслані сторонам виконавчого провадження, за адресою зазначеною у виконавчому документі, рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про їх вручення за вих. №266, поштове відправлення №127 та за вих. №3458, поштове відправлення №319 відповідно (а.с. 159-160), а отже, у відповідності до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважається такими, що обізнані про розпочате примусове виконання.

Матеріалами справи також встановлено, що 23.03.2021 року приватним виконавцем було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого боржників виявлено не було, актом зафіксовано, що в квартирі вже більше року ніхто не проживає. На виклик Приватного виконавця про явку боржники не відреагували (а.с. 165).

Між тим, згідно із договором іпотеки від 24.04.2008 року, яким забезпечено зобов`язання за кредитним договором №130-08/П від 24.04.2008 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було передано в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка на той час належала іпотекодавцям на праві часткової власності (по 1/3 кожному із іпотекодавців) та на підставі свідоцтва про право на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів 27.11.1997 року згідно розпорядження № 107005 від 27.11.1997.

При цьому, згідно із свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 померла (а.с. 176).

Згідно із витягом з ДРАЦС №3 від 09.06.2021 у якості місця проживання померлої вказано квартиру АДРЕСА_2 , в якій померла проживала із часу приватизації квартири ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) до моменту смерті (станом на день укладення договору іпотеки, ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла також проживала за зазначеною адресою, про що зазначено у Договорі іпотеки) (а.с. 177).

Також, судом встановлено, що ПАТ «Укргазбанк» звернулось до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з вимогою кредитора до спадкоємців, у відповідь на що нотаріальна контора надала відповідь №413/02-14 від 04.02.2013 стосовно того, що ніхто із спадкоємців померлої до нотаріальної контори не звертався.

Між тим, у відповідності із довідкою №154В/01-40 від 19.02.2021 року ОСОБА_1 (з 08.09.1965) та ОСОБА_2 (з 19.03.1997) та на теперішній час були зареєстровані з померлою за однією адресою, у квартирі АДРЕСА_2 .

У відповідності із ч. 3 та 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані: задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом з ОСОБА_3 , протягом строку, встановленого статтею 1264 України, у строки, встановлені ст. 1270 цього Кодексу, вони не заявили про відмову від спадщини та у ті ж самі строки спадкоємці померлого першої, другої та третьої черги не звертались із заявами про прийняття спадщини, а тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважаються такими, що прийняли спадщину.

Частиною першою статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Згідно статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво п право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та часткиу спадщині інших спадкоємців.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину не отримували.

Разом з тим, ч.3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відтак така бездіяльність з боку спадкоємців призводить до порушення прав Стягувача, умисного затягування процедури виконавчого провадження та фактично унеможливлює виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку з тим, що успадковане майно не зареєстроване за боржниками в встановленому законом порядку.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що відмовляючи у задоволені подання Приватного виконавця, районний суд помилково виходив з того, що у Боржників відсутнє право власності на нерухоме майно, на яке звертає стягнення приватний виконавець, оскільки судом першої інстанції порушено приписи статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та не надано аналізу певним обставинам справи, зокрема такі як проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із померлою ОСОБА_3 .

Крім того, суд не взяв до уваги недобросовісну поведінку Боржників, які своєю бездіяльністю уникають оформлення права власності на спадкове майно.

Крім того, позиція Приватного виконавця кореспондується з правовою позицією викладеною у Постанові Верховного суду від 23.01.2020 по справі № 2- 6765/11, провадження №61-42247св18, в якій, зокрема, суд висловився щодо можливості передачі на примусову реалізацію успадкованого майна, яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Разом з тим, суд наводить у спірній ухвалі судову практику, яка стосується виключно відносин, що витікають з процедури спадкування.

Більш того, апеляційний суд також зазначає, що враховуючи те, що предметом даного судового розгляду було подання приватного виконавця в рамках виконання виконавчих листів №1522/12448/12, виданих Приморським районним судом м.Одеси 04.03.2013 року, суд оскаржуваною ухвалою від 24.11.2021 року фактично ставить під сумнів судове рішення у справі №1522/12448/12, з огляду на те, що вимоги Стягувача про звернення стягнення були вже розглянуті і задоволені судом та це судове рішення набрало законної сили.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що у поданні приватний виконавець ставить питання про надання дозволу на звернення стягнення на всю квартиру в цілому, однак відповідно до матеріалів справи, а саме договору іпотеки від 24.04.2008 року, двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , належала іпотекодавцям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві часткової власності, а саме по 1/3 кожному із іпотекодавців на підставі свідоцтва про право на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів 27.11.1997 року згідно розпорядження № 107005 від 27.11.1997.

Тобто враховуючи те, що право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстроване у встановленому законом порядку, тому суду необхідно вирішити питання щодо надання дозволу на звернення стягнення лише на 1/3 частини квартири, яка належала померлій ОСОБА_4 та наразі фактично належить ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , однак не зареєстрована за ними в установленому законом порядку.

Отже, виходячи з вищевказаного, оскільки право власності на 1/3 частину квартири не зареєстровано за боржниками в установленому законом порядку, вказане унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості перед стягувачем за судовим рішенням.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» є частково обґрунтованими, а тому скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк»- задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2021 року скасувати.

Прийняти постанову.

Подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича задовольнити частково.

Звернути стягнення на 1/3 двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ),однак не зареєстрована в установленому законом порядку.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21.03.2023 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

С.М. Сєвєрова