Єдиний унікальний номер 725/939/23
Номер провадження 2/725/122/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2023 року м.Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Нестеренко Є.В., при прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , про стягнення коштів за борговою розпискою,-

В С Т А Н О В И В :

10.02.2023 року до Першотравневого районного суду м. Чернівці подана позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення коштів за борговою розпискою.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14.02.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення коштів за борговою розпискою залишено без руху, так як її подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України. Водночас позивачу надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, терміном 5 днів з дня отримання даної ухвали, а в разі не усунення недоліків позовної заяви в зазначений строк заява буде вважатись неподаною та повернута позивачеві.

Позивач 20.02.2023 року отримав копію ухвали, про що є відмітка у рекомендованому повідомленні, яке міститься у матеріалах справи.

24.02.2023 року позивач подав заяву про надання відстрочки для сплати судового збору, до отримання судом довідки про зареєстроване місце проживання відповідачки та визначення підсудності справи.

Розглядаючи зазначену заяву суд керується наступним.

Частиною другою ст. 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за звернення фізичною особою до суду з позовною заявою майнового характеру розмір судового збору станом на день подання позовної заяви становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1073,60 грн.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Аналогічні положення містяться в ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та практику ЄСПЛ (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

При цьому, Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Шишков проти Росії» вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Дослідивши подану заяву, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача про відстрочку сплати судового збору з посилання на отримання довідки про зареєстроване місце проживання відповідача та відсутність підстав для відстрочки сплати судового збору.

Згідно із ч.ч.1-3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв`язку із викладеним суд приходить до висновку про необхідність продовження позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі від 14.02.2023 року, терміном на 5 днів з дня отримання даної ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст.127, 185, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки для сплати судового збору відмовити.

Продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі, від 14.02.2023 року (сплатити судовий збір чи звернутись із клопотанням про відстрочку сплати судового збору повторно, надавши відповідні докази) терміном на 5 днів з дня отримання даної ухвали, та роз`яснити, що в разі не усунення недоліків позовної заяви в зазначений строк заява буде вважатись неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Є. В. Нестеренко