Номер провадження: 22-ц/813/2919/23
Справа № 515/1849/21
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 лютого 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

24 грудня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з позовною заявою, в якій просила стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, посилаючись на наступні обставини.

Позивачка з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбу, від якого є діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 13 травня 2014 року рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області шлюб між ними було розірвано. Відповідно до рішення суду, відповідач сплачує на її користь аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_3 та до 02 червня 2026 року відповідно. ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_5 досяг повноліття і навчається на другому курсі денної форми навчання освітньої програми Агрономія, для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра, агробіотехнологічного факультету Одеського державного аграрного університету ІV рівня акредитації, на контрактній основі. У зв`язку з навчанням сина за денною формою, останній позбавлений можливості працювати і самостійно заробляти собі на життя, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, яка полягає у витратах на харчування, проживання, та інших витратах, що виникають у зв`язку з навчанням, тому потребує матеріальної допомоги. Крім того, додатковою перешкодою в можливості надання фінансової допомоги старшому сину є те, що на теперішній час позивачка позбавлена працездатності через множинні травми, які завдані їй 30 квітня 2021 року домашньою худобою сусіда. Відповідач не піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток сина, не бере участі у його вихованні, іншої допомоги сину не надає, тому позивачка просила стягувати з нього аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 3300 грн. щомісячно, до закінчення навчання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 3300 грн. щомісячно, починаючи з 24 грудня 2021 року, та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку, виходячи з того, яка з цих обставин настане першою. Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 908 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що станом на 24 грудня 2021 року повнолітній син вже майже чотири місяці проживає окремо від позивача, що враховуючи положення ст. 199 СК України, свідчить про те, що станом на 24 грудня 2021 року позивачка не була наділена правом на звернення до суду в інтересах повнолітньої дитини з позовом про стягнення аліментів. Розмір аліментів є непосильним тягарем для скаржника та, враховуючи відсутність постійного джерела доходу та заробітку, у скаржника не має можливості сплачувати аліменти в такому розмірі та виплата аліментів в такому розмірі позбавляє можливості утримувати інших його дітей. Також скаржник зазначає, що сума заявлений розмір аліментів не містить жодних обґрунтувань.

Скаржник зазначає, що з моменту досягнення повноліття ОСОБА_3 у 2021 році та на момент подання апеляційної скарги, а саме за період з травня 2021 року по березень 2022 року, скаржником на картковий рахунок ОСОБА_3 було перераховано 24477,00 грн.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року до серпня 2022 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 07 березня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Білгород-Дністровського міського управління юстиції Одеської об- ласті (а.с.7).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 вересня 2013 року (а.с.10) стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 350 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_3 та 02 червня 2026 року відповідно.

Відповідно до змісту довідки від 12 жовтня 2021 року, виданої Одеським державним аграрним університетом (а.с.15), ОСОБА_3 навчається на 2 курсі, спеціальність 201 Агрономія, освітньої програми «Агрономія», ступеня освіти бакалавра, агробіотехнологічного факультету ІУ рівня акредитації, на контрактній основі з 27 серпня 2021 року. Вказане також підтверджується договором про навчання за №813 (а.с.11-12).

Актом судово-медичного дослідження (обстеження) від 11 червня 2021 р. (а.с.17) підтверджується, що ОСОБА_2 були виявлені ряд тілесних ушкоджень, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Як передбачено ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто в даному випадку з 24 грудня 2021 року.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач у справі є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який досяг повноліття. На теперішній час ОСОБА_3 є студентом навчального закладу Одеського державного аграрного університету, тому потребує матеріальної допомоги від батька, який проживає окремо, але зобов`язаний надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з відповідача мають бути стягнуті аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 3300 грн. щомісячно на період навчання до закінчення навчання або до досягнення сином 23-річного віку виходячи з того, яка з цих подій настане першою.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, що позивачка не була наділена правом на звернення до суду в інтересах повнолітньої дитини з позовом про стягнення аліментів, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Так, судом першої інстанції встановлено, що повнолітній син сторін навчається в іншому населеному пункті ніж проживає мати.

Один з батьків може подати позов про надання утримання повнолітнім дочці, синові і в тому разі, якщо дитина проживає окремо. Навчання в іншому населеному пункті є досить розповсюдженим. Дочка, син можуть проживати в гуртожитку, у родичів, наймати житло тощо. В такому випадку вирішального значення набуває не спільне проживання дитини з тим з батьків, хто подає позов, а факт продовження надання цим з батьків їй утримання добровільно і самостійно.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалося сторонами, що повнолітній син сторін перебуває на утриманні матері.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, на користь матері є обґрунтованим та таким, що відповідає нормам сімейного законодавства.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин судом враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №701/699/16-ц.

Щодо доводів апеляційної скарги, що з травня 2021 року по березень 2022 року, скаржником на картковий рахунок ОСОБА_3 було перераховано 24477,00 грн то судова колегія зазначає, що предмет доказування у вказаній категорії справ визначається відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України.

Так, відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Як вбачається з правової норми, надання батьком допомоги своєму сину у минулий час (до подання позовної заяви) не мають жодного правового значення для встановлення аліментів, оскільки таке стягнення буде відбуватись з моменту подання позовної заяви.

Щодо доводів апеляційної скарги, що виплата аліментів в такому розмірі позбавляє можливості утримувати інших його дітей, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю, у зв`язку з тим, що скаржник має на утриманні інших дітей, проте скаржником не доведено його складне майнове становище, більш того відмов в задоволенні позовних вимог не буде спрямовано на належне забезпечення повнолітнього ОСОБА_3 і суперечитиме його інтересам.

Щодо доводів апеляційної скарги, що розмір аліментів є непосильним тягарем для скаржника та, враховуючи відсутність постійного джерела доходу та заробітку, у скаржника не має можливості сплачувати аліменти в такому розмірі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Як визначено ст. 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, зокрема обов`язком батьків є матеріальне утримання дітей.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання.

Повнолітній син ОСОБА_3 продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, знаходиться на утриманні лише матері, а батьки мають рівні обов`язки щодо його утримання у зв`язку з навчанням до досягнення ним 23 років.

Крім того, колегія суддів звертає увагу скаржника, що відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи правними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 07 березня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк