ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6278/21 Номер провадження 22-ц/814/2009/23Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Ряднини І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1

адвоката Остапенка Андрія Ігоровича

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 24 січня 2020 року між сторонами по справі було укладено договір №1/3193545, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 500000 грн терміном користування до 23 січня 2025 року, а відповідач в свою чергу зобов?язувався повертати кредит частинами щомісячно згідно з графіком погашення.

Позивач зазначав, що ОСОБА_1 свої зобов?язання за договором не виконує, у встановлений законом термін кредитних коштів не повертає, станом на 13 жовтня 2021 року заборгованість останньої перед банком становить згідно кредитного договору становить 535815,56 грн.

Враховуючи вищевикладене, АТ «Креді Агріколь Банк» просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитом в розмірі 535815,56 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2022 року позовні вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 1/3193545 від 24 січня 2020 року в розмірі 535815,56 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» судові витрати в сумі 8037,23 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем виконано умови кредитного договору, але у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов?язань, останній було направлено вимоги про повернення боргу, які виконані не були. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

3 даним рішенням, не погодилася ОСОБА_1 , в інтересах якої апеляційну скаргу подав її представник адвокат Остапенко Андрій Ігорович.

Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки прострочення мало місце у період дії карантину, стягненню за пред`явленим позовом можуть підлягати лише вже прострочені платежі, а не вся сума позики.

Окрім того, розмір належних до стягнення процентів має визначатися станом на час пред`явлення вимоги, а не станом на час подачі позову. Суд першої інстанції не дослідив за який період було нараховано позивачем заявлені до стягнення проценти.

Вказує, що позивач не надав до суду належний помісячний розрахунок заявлених до стягнення сум. Судом не було враховано сплачені відповідачкою 38500 грн ще до пред`явлення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник банку просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов АТ «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем виконано умови кредитного договору та у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань було направлено відповідачу вимоги про повернення боргу, які відповідачкою не були виконані. Суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача всієї суми заявленої АТ «Креді Агріколь Банк».

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитись з даними висновками, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 24 січня 2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 уклаладено кредитний договір № 1/3193545, за умовами якого банк надає позичальнику кредит в сумі 500000 грн. строком на 60 місяців до 23.01.2025 року включно. Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (додаток № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною) як день повернення кредиту. За користування кредитом позичальник сплачує щомісячно процентну винагороду в розмірі 32 % річних. (а. с. 5, 6).

Згідно копії додатку № 1 до кредитного договору № 1/3193545 від 24.01.2020 року, яким є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в тому числі графік платежів по кредиту, ануїтету) з підписом ОСОБА_1 , в якому зазначено суми платежу за розрахунковий період та його структура, згідно якого щомісячний платіж в сумі 18066,48 грн. повинен сплачуватися щомісячно 24 числа.

Згідно копії меморіального ордеру № 29747869-1 від 24 січня 2020 року, на поточний рахунок ОСОБА_1 перераховано 500000 грн. згідно кредитного договору № 1/3193545 від 24.01.2020 року.

В матеріалах справи наявна вимога від 17 червня 2021 року щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за комплексним договором № 1/3193545 від 24.01.2020 року, в якій повідомлено про наявність боргових зобов`язань, а саме прострочений кредит в сумі 4879,81 грн., прострочені проценти 32155,67 грн., пеня 0, коміся 0. Зазначено про необхідність повернення протягом 30 днів з дати отримання даної вимоги достроково у повному обсязі всю суму кредиту та інші платежі, передбачені кредитним договором, а саме суму кредиту 452074,30 грн., проценти 83056,95 грн. (а. с. 15).

Згідно копії виписок з рахунку ОСОБА_1 за період з 25.03.2020 року по 08.10.2021 року, вбачається, що ОСОБА_1 здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором, зокрема за період з 24.01.2020 по 13.10.2021р. в рахунок простроченої заборгованості сплачено 63 944,81 грн з 69 437,08 грн.; погашено строкову заборгованість за кредитним договором на загальну суму 83935,48 грн. з 510102,20 грн (а. с. 81, 82); нараховані відсотки у розмірі 290 849,88 грн з 293 866 грн. (а. с. 83-86); сплачено прострочені відсотки на загальну суму 181 877,94 з 232 117,11 грн (а. с. 87, 88);

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлено, що 24.01.2020 року між сторонами укладено кредитний договір № 1/3193545, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 500000,00 грн., строком до 23.01.2025 р. Згідно п. 1.1 кредитного договору відповідач прийняв на себе зобов`язання повертати кредит щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту.

В свою чергу, відповідач допустила порушення умов договору у зв`язку з чим, банк направив боржнику лист вимогу від 12.05.2021 року та від 17.06.2021 року про погашення прострочених платежів й дострокове повернення кредиту у повній сумі, нарахованих відсотків, штрафів та пені.

Відтак, оскільки банк звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, з цього моменту банк таким чином змінив строк виконання основного зобов`язання відповідно до вимог статті 1050 ЦК України та фактично мав зафіксувати розмір існуючої у ОСОБА_1 заборгованості за процентами та припинити її нарахування. Оскільки кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Разом з тим, встановити з якого саме моменту змінився строк виконання основного зобов`язання та встановити розмір заборгованості по процентам, не є можливим так як позивач зазначив що направив боржнику дві вимоги від 12.05.2021 та 17.06.2021, хоча лист вимога від 12.05.2021 року в матеріалах даної справи відсутній.

З виписки по рахункам позичальника вбачається, що після направлення вимоги про дострокове повергнення всієї суми кредиту, як після 12.05.2021 року так і після 17.06.2021 року, банк продовжував нараховувати проценти за користування кредитом, які в подальшому були винесені на прострочку простроченої заборгованості за кредитом (а. с. 81-88).

Оскільки матеріали справи не містять належного розрахунку сум заборгованості по відсоткам, суд не має реальної можливості встановити їх розмір.

Таким чином, у справі, яка переглядається, вимоги банку про стягнення процентів за договором не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, що позивач не мав права звертатися з позовом про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором, колегія суддів відхиляє. Оскільки доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема виписками по рахунку, підтверджується, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувала передбачені графіком погашення заборгованості щомісячні платежі, у АТ «Креді Агріколь Банк» виникло право дострокового повернення кредитних коштів в повному обсязі.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 1048, 1050 ЦК України позивач має право на дострокове повернення частини позики за тілом кредиту, що залишилася, у розмірі 426 166,72 грн.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 426 166,72 грн. В іншій частині позов задоволенню не підлягає з наведених вище підстав.

За подання позову АТ «Креді Агріколь Банк» сплачено судовий збір в розмірі 8037,23 грн., оскільки позов задоволено на 79 %, судові витрати в розмірі 6349,41 грн. покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 12055,85 грн., оскільки апеляційна скарга задоволена на 21 %, судові витрати в розмірі 2531,73 грн. покладаються на позивача пропорційно її задоволенню.

Відповідно до ч. 10, 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Так як у даній справі на обидві сторони покладено обов`язок відшкодувати судові витрати, колегія суддів вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача різницю судових витрат 3817,68 грн (6349,41 2531,73).

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Остапенка Андрія Ігоровича задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2022 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за тілом за кредитним договором № № 1/3193545 від 24 січня 2020 року в розмірі 426 166,72 грн. та судові витрати в розмірі 3817,68 грн.

В іншій частині позову Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.02.2023 року.

Головуючий Т. В. Одринська

Судді:

О.О. Панченко

В.П. Пікуль