Справа № 930/375/22
Провадження № 22-ц/801/386/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач:Сало Т. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 рокуСправа № 930/375/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, Державної податкової служби України та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2022 року, ухвалене суддею Царапорою О.П. в м. Немирові, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно,

встановив:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив:

- визнати договір купівлі-продажу від 28 серпня 2018 року, укладений між ним та ОСОБА_2 , житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 виконаним (укладеним) та дійсним;

- визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він разом з своєю родиною з вересня 2008 року проживає в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

28 серпня 2018 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу цього житлового будинку, який належав відповідачу на праві особистої приватної власності згідно договору міни від 13 квітня 1993 року.

Нотаріально договір купівлі-продажу будинку не посвідчувався і ніде не реєструвався.

На підтвердження укладення договору купівлі-продажу будинку 28 серпня 2018 року ОСОБА_2 надав йому ключі від будинку, а також власноручно написав розписку про отримання 600 доларів США в рахунок продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 . В цей же день сторони склали письмовий договір купівлі-продажу, який в подальшому мали намір нотаріально посвідчити.

Позивач вважає, що став власником житлового будинку, тому за власні кошти здійснював ремонт будинку, а саме покрасив стіни, застелив плиткою підлогу, провів освітлення та опалення, сплачував комунальні послуги, хоча розумів, що необхідно належним чином оформити правовідносини купівлю-продаж нерухомості.

Вказує, що неодноразово звертався до відповідача з метою нотаріального посвідчення письмового договору купівлі-продажу житлового будинку, але ОСОБА_2 відмовляв у цьому, посилаючись на незадовільний стан свого здоров`я, небажання відлучатися із дому, зайнятість на роботі, тощо.

Вказані обставини порушують права позивача, у зв`язку із чим він не має можливості здійснити реєстрацію права власності на житловий будинок, яке набув на підставі договору купівлі-продажу.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2022 року позов задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу від 28 серпня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 виконаним (укладеним) та дійсним, а також визнано за ОСОБА_1 право власності на цей житловий будинок. Судові витрати залишено за ОСОБА_1

09 січня 2023 року виконувач обов`язків керівника Немирівської окружної прокуратури Кравченко Є. в інтересах держави в особі Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, Державної податкової служби України та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подав апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У скарзі зазначає, що при ухваленні рішення суд керувався положеннями ст. 220 ЦК України, однак, в рішенні суду відсутнє обґрунтування, в чому саме полягає безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно положень вказаної статті. Між сторонами відсутній будь-який спір щодо укладення договорів та, відповідно, у позивача відсутні будь-які підстави для захисту своїх прав у визначений ним спосіб. Судом першої інстанції узаконено перехід до позивача права на нерухоме майно без сплати відповідних обов`язкових платежів до бюджету, чим заподіяно шкоду інтересам держави. Дотримання належної процедури оформлення права власності на нерухоме майно беззаперечно становить інтерес держави, оскільки, по-перше, відповідно до положень чинного законодавства при нотаріальному посвідченні угод щодо відчуження нерухомості сплачуються обов`язкові платежі та збори до бюджету, по-друге, особи повинні дотримуватися законодавчо визначеної процедури набуття та переходу права власності на нерухоме майно, що підтримує авторитет держави та органів судової влади, які вирішують спори щодо майнових прав. Тому існування незаконного рішення спричиняє шкоду інтересам держави. Органами, уповноваженими державою на виконання представницький функцій у спірних правовідносинах є ДПС України, ГУ ДПС у Вінницькій області та ГУ ПФУ у Вінницькій області, водночас, вказані органи з моменту винесення оскаржуваного рішення заходів щодо його перегляду в апеляційному порядку не вживали, що свідчить про неналежне здійснення повноважень. Тому інтереси держави підлягають захисту в порядку представництва прокурором згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» на підставі ст. 56 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції дійшов до висновку, що апеляційне провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Судами встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , по даним архіву КП «Немирівське БТІ» станом на 01 січня 2013 року зареєстрований за ОСОБА_2 . Тульчинським БТІ 22 квітня 1993 року в реєстровій книзі №4 Р№846 згідно договору міни, посвідченого Немирівською держнотконторою 13 квітня 1993 року Р№847, що підтверджується копією довідки начальника КП «Немирівське БТІ» №288 від 30 червня 2021 року (а.с.23).

28 серпня 2018 року ОСОБА_2 , діючи добровільно, відповідно до власного вільного волевиявлення, що відповідає його внутрішній волі, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, надав ОСОБА_1 розписку у тому, що він отримав від нього кошти у розмірі 600 доларів США за продаж належного йому на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 (а.с.12).

До позовної заяви додано копію договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 28 серпня 2018 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 , продавець, передає, а покупець ОСОБА_1 приймає у власність житловий будинок загальною площею 73,6 кв.м., житловою площею 47,5 кв.в., який розташований по АДРЕСА_1 (п.1.1 договору).

У п.1.4 договору зазначено, що право власності продавця на відчужуваний житловий будинок підтверджується договором міни, посвідчений Немирівською державною нотаріальною конторою 13 квітня 1993 року.

Продаж нерухомого майна вчинено за погоджену сторонами суму 600 доларів США, які отримані продавцем від покупця до підписання цього договору (п.2.1 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, право власності на житловий будинок виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього договору.

Договір підписаний продавцем ОСОБА_2 (а.с.13-15).

Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося часткове виконання договору, однак, відповідач ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом про визнання укладеним і дійсним договору, та визнання за ним права власності на будинок.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, врахувавши визнання позову відповідачем, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Виконувач обов`язків керівника Немирівської окружної прокуратури, вважаючи, що судом узаконено перехід до позивача права на нерухоме майно без сплати відповідних обов`язкових платежів до бюджету (податок у розмірі 5 відсотків бази оподаткування; військовий збір у розмірі 1,5 відсотків від доходу; збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна), чим заподіяно шкоду інтересам держави, а уповноважені державою на виконання представницьких функцій у спірних правовідносинах органи з моменту винесення оскаржуваного рішення заходів щодо його перегляду в апеляційному порядку не вживали, що свідчить про неналежне здійснення повноважень, звернувся із апеляційною скаргою в інтересах держави в собі ГУ ДПС у Вінницькій області, ДПС України та ГУ ПФУ у Вінницькій області на рішення суду першої інстанції.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 17 ЦПК України).

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦК України).

Аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

Тобто, у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Верховний Суд у постанові від 07 грудня 2022 року в цивільній справі №142/119/20 за аналогічних правовідносин дійшов висновку, що для приватного права апріорі властивою є така засада як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм.

Приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин. Стаття 352 ЦПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, у разі використання приватно-правового інструментарію не для захисту цивільних прав та інтересів, а для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин, судове рішення стосується прав, інтересів та (або) обов`язків відповідного державного органу, покликаного захищати інтереси держави у відповідних відносинах.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (частина друга статті 220 ЦК України).

З урахуванням принципу розумності, очевидно, що позов про визнання договору дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України є способом захисту цивільних прав та інтересів учасників приватних відносин. Рішення суду про визнання договору дійсним при недодержанні сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору «зцілює» тільки таку ваду як відсутність нотаріального посвідчення договору. При цьому наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається в силу прямої вказівки в частині другій статті 220 ЦК України. Проявом розумності є те, що законодавець не пов`язує можливість визнання дійсним договору із залученням податкового чи іншого органу, який контролює сплату фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів. Очевидно, що для контролю сплати фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів в публічному праві існують відповідні механізми, які зовсім не пов`язуються із оскарженням в апеляційному порядку та скасуванням судового рішення про визнання дійсним договору. Суд за позовом про визнання договору дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України вирішує цивільний спір, а не визначає, розмір та порядок сплати податків, зборів чи інших обов`язкових платежів.

В апеляційній скарзі інтерес держави у спірних правовідносинах прокурор обґрунтовує тим, що у разі дотримання сторонами у справі належної процедури оформлення переходу права власності на житловий будинок та посвідчення такого договору нотаріусом, за умови продажу житлового будинку ОСОБА_2 більш ніж 1 раз за звітний рік, до бюджету підлягали б сплаті 5% від вартості будинку, а також військовий збір в розмірі 1,5 відсотки від доходу та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 відсотка від вартості набутого майна.

Апеляційний суд звертає увагу, що проявом розумності є те, що законодавець не пов`язує можливість визнання дійсним договору із залученням податкового чи іншого органу, який контролює сплату фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів. Очевидно, що для контролю сплати фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів в публічному праві існують відповідні механізми, які зовсім не пов`язуються із оскарженням в апеляційному порядку та скасуванням судового рішення про визнання дійсним договору. Цивільний суд за позовом про визнання договору дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України вирішує цивільний спір, а не визначає, розмір та порядок сплати податків, зборів чи інших обов`язкових платежів.

У даній справі відсутні обставини, які б свідчили, що приватно-правовий інструментарій (позов про визнання договору дійсним та, як наслідок, визнання права власності на нерухоме майно) використовується учасниками цивільного обороту всупереч його призначенню, тобто не для захисту цивільних прав та інтересів, а тому відсутні підстави стверджувати, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки держави в особі ДПС України, ГУ ДПС у Вінницькій області чи ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Оскільки рішенням суду першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки держави в особі ДПС України, ГУ ДПС у Вінницькій області чи ГУ ПФУ у Вінницькій області, що звернулися з апеляційною скаргою, не вирішувалися, відтак підстави для перегляду такого рішення по суті відсутні.

За встановлених обставин, враховуючи, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2022 року не було вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ДПС України, ГУ ДПС у Вінницькій області чи ГУ ПФУ у Вінницькій області, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для перегляду оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 362, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, Державної податкової служби України та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 15 лютого 2023 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко