Справа № 509/583/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чічікайло Ксенії про забезпечення позову в цивільній справі № 509/583/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування та стягнення грошової компенсації за частину спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду Одеської області 06.02.2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування та стягнення грошової компенсації за частину спадщини. Провадження по справі відкрито ухвалою від 17.02.2023 року.

16.02.2023 року адвокатом Гареєвим Є.Ш. в інтересах позивача подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 1018.3, земельну ділянку к адастровий номер: :02:005:1045; а також на нежитлові приміщення в загальній кількості 22, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви представник позивача зазначає, що як було зазначено у позові позивачка просить визнати право власності на майно, яке входить до спадкової маси після смерті її батька ОСОБА_4 .

Після відкриття спадщини позивачка дізналась, що замість того, щоб вирішити питання спадщини з нею, відповідачка без повідомлення здійснила поділ будівлі на окремі квартири та почала продавати їх окремо. При чому про це вона жодним чином не повідомила позивачку.

Так, згідно Інформації з державного реєстру право власності розташовану за адресою: АДРЕСА_1 26 червня 2021 року було зареєстровано 26 окремих приміщень невеликої площі. Враховуючи, що нежитлова будівля була зареєстрована із площею 1018,3 кв. м., то вбачається поділ цієї будівлі на окремі приміщення. При цьому частина цих приміщень на січень 2023 року вже було продано, зокрема, приміщення №15, №17, №20, №21 були продані за договорами купівлі-продажу. Це підтверджується відповідними витягами про інформацію з реєстру прав на нерухоме майно. Таким чином, відповідачка фактично продала вже частину майна, яке входить до складу спадщини, тобто майно, яке належить позивачці на праві власності.

Отже, відповідно до ч. ст. 149 ЦПК України адвокат вважає, що має місце ситуація, коли невжиття заходів забезпечення позову призведе до подальшого продажу майна, яке належить Позивачці на підставі спадкування. Отже, це ускладнить або зробить неможливим виконання можливого рішення суду у майбутньому. Таким чином, на його думку є усі підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке входить до складу спадкової маси. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, в даному позові позивач просить стягнути з відповідачки грошову компенсацію вартості частки проданого спадкового майна, а саме: частки вартості нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 . Жодних заходів зустрічного забезпечення не застосовувати оскільки жодних збитків відповідач не понесе, якщо спадкове майно буде арештоване, оскільки воно належить і позивачці також.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 1 частини першої якої передбачено, що позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Виходячи з матеріалів позовної заяви, враховуючи майновий характер позовних вимог, з урахуванням того, що існує ризик відчуження майна, що свідчить про співмірність заходів забезпечення позову, заявленим позовним вимогам, а також враховуючи доведеність обґрунтованості доводів стосовно того, що у випадку незастосування заходів забезпечення позову протягом всього періоду розгляду спору, існує вірогідність відчуження нерухомого майна відповідачем третім особам, тому суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для забезпечення даного позову в обраним позивачем спосіб шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на нежитлову будівлю, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 1018.3, земельну ділянку кадастровий номер: :02:005:1045; та нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в загальній кількості 22 квартири, які належать ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, а заходи забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 354 ЦПК України, п. 4 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву - задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на:

- нежитлову будівлю, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 1018.3.

- земельну ділянку кадастровий номер: :02:005:1045;

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_6 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_7 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_8 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_9 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_10 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_11 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_12 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_13 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_14 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_15 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_16 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_17 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_18 .

- на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_19 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_20 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_21 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_22 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_23 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_24 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_25 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_26 .

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_27 , які належать ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Міри по застосуванню зустрічного забезпечення позову судом не приймалися.

Суд роз`яснює відповідачу, що він може у відповідності до положень ч. 6 ст. 154 ЦПК України звернутися до суду із клопотанням про зустрічне забезпечення. Питання про зустрічне забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Є. М. Панасенко