Справа № 309/1535/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 лютого 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Мацунич М.В., Готра Т.Ю.,

з участю секретаря: Зубашкова М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 30 серпня 2021 року у справі № 309/1535/20 (Головуючий: Довжанин М.М.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2020 року ОСОБА_1 на ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_3 про скасування рішення та реєстрації права власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачі є власниками домоволодіння АДРЕСА_1 , яке побудували на земельній ділянці площею 375 кв.м., виділеній на підставі рішення виконавчого комітету Хустської міської ради народних депутатів № 474 від 26.12.1990 року для індивідуальної забудови. Позивачами було здійснено відвід земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплено межі ділянки твердими межовими знаками. Земельна ділянка, якою вони користуються, огороджена.

У вересні 2019 року позивачі вирішили зареєструвати належну їм земельну ділянку шляхом приватизації та внесення відомостей про неї до автоматизованої системи Державного земельного кадастру, у зв`язку з чим звернулися до ФОП ОСОБА_4 для виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для можливості оформлення даної земельної ділянки у приватну власність. Однак виконавець повідомила їм, що внести відомості до ДЗК про земельну ділянку неможливо, поскільки в Державному земельному кадастрі є часткова накладка з сусідньою земельною ділянкою відповідача ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 .

Звернувшись до Хустської міської ради, позивачам було повідомлено, що відповідач ОСОБА_3 оформив право власності на земельну ділянку площею 0,0763 га в АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибну ділянку) згідно рішення Хустської міської ради № 1130 від 20 вересня 2018 року. Право власності на земельну ділянку у відповідача виникло на підставі Державного акту на право власності на землю серії І1І-ЗК № 029905 від 15.05.2001 року, який був предметом судового розгляду і рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 15 грудня 2004 року визнаний частково недійсним, у частині площі земельної ділянки в розмірі 0,002 га за рахунок зменшення меж земельної ділянки по ширині від вулиці Грушевського на плані зовнішніх меж земельної ділянки від А до Б з 15,6 метрів до 15,3 метра і зобов`язано Хустську міську раду внести відповідні зміни у межі та розміри земельної ділянки.

Позивачі вважають, що Хустська міська рада безпідставно, без їх попередження, рішенням № 1130 від 20.09.2018 року погодила ОСОБА_3 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з розмірами від вулиці Грушевського 15.57 метра та без підпису суміжних землекористувачів, що і створило накладку на належну позивачам земельну ділянку.

Наявність державної реєстрації права власності на земельну ділянку ОСОБА_3 , яка здійснена всупереч узгодженому судовим рішенням спору між ними, перешкоджає позивачам у здійсненні їх права власності на земельну ділянку, як і рішення сесії Хустської міської ради, прийняте на підставі технічної документації, виготовленої з технічними порушеннями.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили суд визнати недійсним та скасувати рішення Хустської міської ради № 1130 від 20.09.2018 року «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель (присадибна ділянка) громадянина ОСОБА_3 та скасувати реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,763 га, кадастровий номер :01:060:0156, здійснену на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ЗК №029905 від 15.05.2001 року та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель (присадибна ділянка).

Рішенням Хустського районного суду від 30 серпня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Хустської міської ради про скасування рішення та реєстрації права власності на земельну ділянку відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки позивачі набули право користування спірною земельною ділянкою правомірно і цього права у встановленому законом порядку не позбавлені, а Хустська міська рада оскаржуваним рішенням припинила їх право користування частиною земельної ділянки що є недопустимим. За результатами перевірки державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій, як здійснення державної реєстрації земельної ділянки або прийняття рішення про відмову в державній реєстрації земельної ділянки відповідно до п.п. 70, 73, 77-83 Порядку вудіння Державного земельного кадастру. Однак реєстрація права власності на земельну ділянку ОСОБА_3 , до складу якої включено і частину належної позивачам земельної ділянки, відбулася з порушенням вказаних норм, оскільки знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати земельної ділянки, є підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки всі доводи якими керується апелянт є необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнято з урахуванням всіх обставин у справі та у відповідності до вимог законодавства.

Заслухавши пояснення представника відповідача - ОСОБА_5 , який просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_6 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи адвокат Габор Я.І. була належним чином повідомлена у попередньому судовому засідання, про що свідиить розписка (а.с. 185) і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є суміжними землекористувачами/землевласниками.

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками домоволодіння АДРЕСА_1 , що стверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №187163980 та № 187165054, сформованими 01.11.2019 року.

На підставі рішення Хустської міської ради народних депутатів № 474 від 26 грудня 1990 року позивачам виділено земельну ділянку площею 375 кв.м. під індивідуальну забудову у АДРЕСА_1 .

Згідно договору № 1033 від 23.09.2021 року, укладеного між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 , розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості. Матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки (збірний кадастровий план суміжних землевласників та землекористувачів), містить опис меж від А до Б - землі загального користування (вулиця), від Б до В - землі гр. ОСОБА_7 , від В до Г - землі гр. ОСОБА_8 , від Г. до А землі гр. ОСОБА_3 . Згідно акту прийому-передачі межових знаків на зберігання, власник/користувач земельної ділянки, яка знаходиться у АДРЕСА_1 претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. Власниками/користувачами суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено.

Згідно з державним актом ІІ-ЗК №029905 від 15.05.2001 року ОСОБА_3 був власником земельної ділянки площею 0,0780 га в АДРЕСА_2 .

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 15 грудня 2004 року вказаний державний акт визнаний частково недійсним, зокрема в частині площі земельної ділянки в розмірі 0,002 га, за рахунок зміщення меж земельної ділянки по ширині від АДРЕСА_1 на плані меж земельної ділянки Державного акту від А до Б з 15,6 метрів до 15,3 метра.

На підставі рішення Хустської міської ради № 1130 від 20.09.2018 року відповідачеві було виділено земельну ділянку площею 0,0763 га, з урахуванням зменшення меж земельної ділянки по ширині від вул. Грушевського на плані зовнішніх меж земельної ділянки від А до Б на 0,002 га, як було зобов`язано міську раду рішенням апеляційного суду.

Наразі ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0763 га, кадастровий номер :01:060:0156 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (дата державної реєстрації земельної ділянки - 16.11.2018 року, запис про право власності - 22862914, відомості про орган державної реєстрації права - відділ у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області), що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідача ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розроблена на підставі договору №357 від 29 березня 2018 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 . Дана технічна документація містить рішення № 1130 8-ї сесії 7-го скликання Хустської міської ради, яким з врахуванням Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №029905 від 15.05.2001 року, реєстраційний номер 4771 та висновку постійної депутатської комісії з питань землекористування та охорони навколишнього середовища, погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), земельної ділянки площею 0,0763 га в АДРЕСА_2 ОСОБА_3 без підпису із суміжними землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .

Як вбачається з акту про перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевість) від 20.03.2019 року заперечень щодо встановлення межі земельної ділянки ОСОБА_3 не заявлено.

Відповідно до акту передачі межових знаків земельної ділянки, який є складовою технічної документації, виконавцем робіт із виготовлення технічної документації в присутності замовника ОСОБА_3 та власників суміжних земельних ділянок: ОСОБА_2 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , межі земельної ділянки, яка знаходиться у АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0763 га, наданої власнику ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками у кількості 13 шт. Власниками суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Межові знаки пред`явлені та передані на зберігання ОСОБА_3 .

Згідно повідомлення ФОП ОСОБА_4 № 47 від 04.03.2020 року, внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 неможливо через існування часткової накладки з сусідньою земельною ділянкою відповідача ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Площа накладки не зазначена.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначали, що внести відомості до ДЗК про належну їм земельну ділянку неможливо, оскільки в Державному земельному кадастрі є часткова накладка з сусідньою земельною ділянкою гр.. ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням володіння. При цьому право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення діями відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цього права із застосування наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тобто, серед джерел доказів, відповідно до ст. 76 ЦПК України, крім іншого, є висновок експерта.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі, зокрема для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Матеріали справи не містять фактичних даних щодо конкретно визначеної конфігурації земельних ділянок та геометричних параметрів накладки (при її фактичній наявності).

Для підтвердження факту накладки земельних ділянок однієї на одну у даній справі необхідно було провести відповідну судову експертизу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що сторони по справі, зокрема позивачі, під час розгляду справи в суді першої інстанції не позбавлені були права заявити клопотання про проведення судової експертизи, відповідно до приписів ст. 103 ЦПК України, але своїм процесуальним правом не скористалися.

При цьому у суді апеляційної інстанції, сторонам по справі було повідомлено про необхідність проведення такої, проте відповідних клопотань в суді апеляційної інстанції сторонами також заявлено не було.

Суд першої інстанції надаючи оцінку доводам позивачів та їх представника щодо необхідності задоволення позовних вимог, враховуючи заперечення представників відповідачів, з урахуванням того, що у матеріалах справи відсутніми є належні фактичні дані, які б підтверджували зазначені позивачем та її представником обставини щодо накладення земельних ділянок одна на одну, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування рішення Хустської міської ради № 1130 від 20.09.2018 року та скасування реєстрації за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,763 га, кадастровий номер :01:060:0156.

Рішення суду є законне та обґрунтоване і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду від 30 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 28 лютого 2023 року.

Головуючий

Судді: