01.02.2023 Провадження по справі № 2/940/8/23
Справа № 940/462/21

РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2023 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Студінської Д.В.

представника позивачки адвоката Порхун О.П.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Неживка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

Представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Порхун О.П. звернулась до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить:

1) здійснити розподіл спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

2) визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, а саме житлового будинку загальною площею 117,2 кв. м з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) залишити у власності ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, а саме житлового будинку загальною площею 117,2 кв. м з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

4) у порядку розподілу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 44900 грн. 00 коп. грошової компенсації вартості 1/2 частини спільного побутового майна, залишивши його у власності відповідача та повернути у власність позивачки книги у кількості 500 штук;

5) у порядку розподілу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини спільного магазину, що розташований по АДРЕСА_1 та компенсацію вартості 1/2 частини товару, що знаходиться у магазині;

6) призначити у справі судово-товарознавчу експертизу майна, що підлягає розподілу;

7) стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 . Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 27.12.2018 року шлюб між сторонами розірвано. З часу розірвання шлюбу позивачка з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть.

У період шлюбу та ведення спільного господарства у 2002 році за спільні кошти та спільними зусиллями подружжя ОСОБА_3 побудували житловий будинок загальною площею 117,2 кв. м з господарськими будівлями (хлів, гараж, літня кухня, погріб, прибудова), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 30 липня 2002 року Тетіївською міською радою, вказаний житловий будинок належить ОСОБА_1 .

Крім того, за час спільного проживання позивачкою та відповідачем було набуто побутове майно, яким з моменту припинення шлюбних відносин і наразі користується відповідач.

Також, подружжям ОСОБА_3 придбано тимчасову споруду (магазин), яка розташована у АДРЕСА_2 . Відповідач до цього часу проводить у магазині господарську діяльність, доходами від якої з позивачкою не ділиться. У позасудовому порядку сторони не досягли домовленості щодо поділу спільного майна, тому позивачка за захистом свої прав звернулась до суду.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 06.05.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 02.11.2021 року за клопотанням представника позивачки адвоката Порхун О.П. призначено у справі судову товарознавчу експертизу майна, що підлягає розподілу та провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 25.07.2022 року після проведення експертизи поновлено провадження у справі зі стадії підготовчого провадження.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 07.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Порхун О.П. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити частково, зазначивши, що позивачка відмовилась від позовних вимог у частині стягнення з відповідача на її користь компенсації вартості 1/2 частини товару, що знаходиться у магазині.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Неживок І.В. у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Зокрема визнають позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, а саме житлового будинку загальною площею 117,2 кв. м з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , залишення у власності ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину цього будинку та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості 1/2 частини спільного магазину, що розташований по АДРЕСА_1 . Щодо заявленої вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 44900 грн. 00 коп. грошової компенсації вартості 1/2 частини спільного побутового майна, залишивши його у власності відповідача, то ОСОБА_1 просить відмовити у її задоволенні та поділити вказане майно у натурі між ним та позивачкою.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Суд встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 20 липня 1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 27 грудня 2018 року розірвано (а. с. 10-11).

Під час перебування у шлюбі, подружжя ОСОБА_3 побудували житловий будинок загальною площею 117,2 кв. м з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Тетіївської міської ради 30 липня 2002 року № 62, житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить ОСОБА_1 . Житловий будинок зареєстрований в Тетіївському БТІ 30.08.2002 року і записаний в реєстровій книзі № 23 за реєстром № 4812 від 30 серпня 2002 року (а. с. 16-20).

Крім того, за час спільного проживання, сторонами придбано наступне майно, зокрема: тимчасову споруду (магазин), яка розташована у АДРЕСА_2 , та побутове майно, а саме: меблі (стінка) вартістю 1200,00 гривень; диван вартістю 3000,00 гривень; комод вартістю 2000,00 гривень; ліжко вартістю 2500,00 гривень; стінку вартістю 800,00 гривень; диван вартістю 1000,00 гривень; столик вартістю 1000,00 гривень; диван і крісла вартістю 1500,00 гривень; столик вартістю 800,00 гривень.; торшер вартістю 2000,00 гривень; торшер вартістю 1000,00 гривень; телевізори в кількості 2 шт. вартістю 4000,00 грн.; кухню з вмонтованою технікою (електрична плита, посудомийка, витяжка) вартістю 35000,00 гривень; столик вартістю 2000,00 гривень; стільці 4 шт. вартістю 4000,00 гривень; холодильник вартістю 7000,00 гривень; морозильну камеру вартістю 2000,00 гривень; бойлер вартістю 2000,00 гривень; пральну машину вартістю 2000,00 грн.; шафавартістю 2000,00 гривень ;шафа вартістю 3000,00 гривень;комод вартістю 1000,00 гривень;вішалка (подарунок) вартістю 1000,00 гривень;підставка до вазонів (подарунок) вартістю 1000,00гривень;посуд вартістю 5000,00 гривень;м`ясорубка вартістю 1000,00 гривень; кухонні електричні прибори вартістю 2000,00 гривень;книги до 500 штук вартістю 5000,00 гривень (особисте майно позивачки); орбітрек вартістю 3000,00 гривень.

Згідно з висновком № 267 незалежного експертного дослідження ринкової вартості нерухомого майна, складеного 23 червня 2022 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , ринкова вартість металевого торгівельного павільйону АДРЕСА_2 , становить 161760 гривень (а. с. 139- 185).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ч. 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 4 статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд встановив, що під час зареєстрованого шлюбу сторонами побудований житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та придбаний торгівельний павільйон № НОМЕР_1 (магазин), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , отже вони є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, частки яких є рівними, та підлягають поділу.

Ці обставини визнаються сторонами і виходячи з норм ч.1 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідач ОСОБА_1 визнав позовні вимоги позивачки у частині стягнення з нього на користь позивачки ОСОБА_2 грошової компенсації вартості 1/2 частини торгівельного павільйону № НОМЕР_1 (магазину), а саме - 80880,00 гривень.

Крім того, звертаючись до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, позивачка просила у порядку розподілу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 44900 грн. 00 коп. грошової компенсації вартості 1/2 частини спільного побутового майна, залишивши його у власності відповідача.

Втім, відповідач заперечує проти стягнення з нього грошової компенсації та у судовому засіданні просив суд, з урахуванням вимог ч. ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України, поділити зазначене майно у натурі, а саме виділити йому зокрема: диван, вартістю 3000,00 грн.; ліжко вартістю 2500,00 грн.; один телевізор вартістю 2000,00 грн.; кухню з вмонтованою технікою (електрична плита, посудомийка, витяжка) вартістю 35000,00 гривень; пральну машину вартістю 2000,00 грн., всього на суму 44500,00 грн., а решту, зазначеного у позовній заяві майна, залишити у власності позивачки.

Заразом, представник позивачки адвокат Порхун О.П. у судовому засіданні просила у разі не згоди відповідача сплатити позивачці грошову компенсацію 1/2 частини спільного побутового майна, виділити їй майно, яке просив виділити у своє користування відповідач.

Суд констатує, що поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Суд встановив, що сторони визнали наявність побутового майна, зазначеного у позовній заяві, та між ними узгоджено його вартість. Водночас, сторони не оспорювали, що це майно набули, перебуваючи у зареєстрованому шлюбу, відтак воно є їхньою спільною сумісною власністю, окрім книг до 500 штук вартістю 5000,00 гривень, які є особистою власністю позивачки ОСОБА_2 .

Однак, позивачка та відповідач не досягли домовленості щодо грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно, а також поділу побутового майна в натурі, тому суд визначає варіант поділу спірного побутового майна відповідно до вимог статей 70, 71 СК України, враховуючи при цьому, зокрема, позицію сторін щодо варіантів поділу зазначеного майна, їхнє право на отримання частини майна, що є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, а також, що натепер у житловому будинку сторін проживає лише відповідач, який користується цим побутовим майном. Відтак, з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає здійснити поділ побутового майна подружжя наступним чином, зокрема позивачці ОСОБА_2 виділити:ліжко вартістю 2500,00 гривень; пральну машину вартістю 2000,00 гривень; один телевізор вартістю 2000,00 гривень; меблі (стінка) вартістю 1200,00 гривень; комод вартістю 2000,00 гривень; стінку вартістю 800,00 гривень; диван вартістю 1000,00 гривень; столик вартістю 1000,00 гривень; диван і крісла вартістю 1500,00 гривень; столик вартістю 800,00 гривень; торшер вартістю 2000,00 гривень; торшер вартістю 1000,00 гривень; столик вартістю 2000,00 гривень; стільці 4 шт. вартістю 4000,00 гривень; холодильник вартістю 7000,00 гривень; морозильну камеру вартістю 2000,00 гривень; бойлер вартістю 2000,00 гривень; шафувартістю 2000,00 гривень; шафу вартістю 3000,00 гривень; комод вартістю 1000,00 гривень; вішалку (подарунок) вартістю 1000,00 гривень; підставку до вазонів (подарунок) вартістю 1000,00гривень; посуд вартістю 5000,00 гривень; м`ясорубку вартістю 1000,00 гривень; кухонні електричні прибори вартістю 2000,00 гривень; книги до 500 штук вартістю 5000,00 гривень (особисте майно позивачки); орбітрек вартістю 3000,00 гривень. Відповідачу ОСОБА_1 виділити: диван вартістю 3000,00 гривень; один телевізор вартістю 2000,00 гривень; кухню з вмонтованою технікою (електрична плита, посудомийка, витяжка) вартістю 35000,00 гривень.

Отже, з огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, досліджені докази, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено судом, позивачем понесені судові витрати у виді судового збору за подання позовної заяви в сумі 908 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією про сплату № 97879 від 27.04.2021 року.

Отже, понесені позивачкою і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 10, 12, 76, 81, 82, 133, 141, 178, 264-268, 354 ЦПК України, статтями 57, 60, 70, 71 Сімейного кодексу України, статтею 364 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, а саме житлового будинку загальною площею 117,2 кв. м з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Залишити у власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, а саме житлового будинку загальною площею 117,2 кв. м з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку розподілу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , грошову компенсацію вартості 1/2 частини торгівельного павільйону № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 80880 (вісімдесят тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Поділити спільне побутове майно подружжя, виділивши в натурі позивачці ОСОБА_2 наступне майно:

-ліжко вартістю 2500,00 гривень;

-пральна машина вартістю 2000,00 гривень;

-один телевізор вартістю 2000,00 гривень;

-меблі (стінка) вартістю 1200,00 гривень;

-комод вартістю 2000,00 гривень;

-стінка вартістю 800,00 гривень;

-диван вартістю 1000,00 гривень;

-столик вартістю 1000,00 гривень;

-диван і крісла вартістю 1500,00 гривень;

-столик вартістю 800,00 гривень;

-торшер вартістю 2000,00 гривень;

-торшер вартістю 1000,00 гривень;

-столик вартістю 2000,00 гривень;

-стільці 4 шт. вартістю 4000,00 гривень;

-холодильник вартістю 7000,00 гривень;

-морозильна камера вартістю 2000,00 гривень;

-бойлер вартістю 2000,00 гривень;

-шафавартістю 2000,00 гривень;

-шафа вартістю 3000,00 гривень;

-комод вартістю 1000,00 гривень;

-вішалка (подарунок) вартістю 1000,00 гривень;

-підставка до вазонів (подарунок) вартістю 1000,00гривень;

-посуд вартістю 5000,00 гривень;

-м`ясорубка вартістю 1000,00 гривень;

-кухонні електричні прибори вартістю 2000,00 гривень;

-книги до 500 штук вартістю 5000,00 гривень (особисте майно позивачки);

-орбітрек вартістю 3000,00 гривень.

Відповідачу ОСОБА_1 виділити наступне майно:

-диван вартістю 3000,00 гривень;

-один телевізор вартістю 2000,00 гривень;

-кухня з вмонтованою технікою (електрична плита, посудомийка, витяжка) вартістю 35000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 10.02.2023 року.

Суддя С.В.МАНДЗЮК