Справа № 177/21/23
Провадження № 2/177/165/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 лютого 2023 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Баля А. І.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього за рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.11.2013 на користь відповідача на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, зменшивши розмір стягуваних аліментів до 1/6 частини його заробітку. Крім цього, просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист виданий Криворізьким районним судом Дніпропетровської області на підставі рішення суду від 12.11.2013.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист, згідно якого він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , від чого він не відмовляється. Однак, на теперішній час особисті обставини позивача змінилися, ІНФОРМАЦІЯ_2 в нього народився син від іншої жінки ОСОБА_6 , на утримання якого з нього стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу. Більш того, в 2020 році, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, він був звільнений з роботи, весь цей час лікується та нині вирішується питання щодо встановлення йому професійного захворювання. Відповідно, він втратив роботу, не має заробітку, що призвело до погіршення його матеріального стану, а також стану здоров`я, що унеможливлює сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі частини його заробітку.

Ухвалою суду від 16.01.2023 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі.

В ході судового засідання позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. При цьому визнав, що має значну заборгованість за аліментами на утримання сина ОСОБА_5 , не міг обґрунтувати вимоги в частині визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стверджував, що обов`язок сплати заборгованості за аліментами усвідомлює та від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 не відмовляється, лише просить зменшити їх розмір. Позивач просив суд не вирішувати питання розподілу судових витрат, понесених ним при зверненні до суду.

Відповідач ОСОБА_2 вимоги позивача не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову. Відзиву не подала, але в обґрунтування заперечень проти позову вказувала на неналежне виконання позивачем своїх обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_5 . Вказувала, що не погоджується на зміну розміру аліментів на утримання їх сина, оскільки особисто вона тяжко працює, щоб забезпечити сина, а позивач вже тривалий час взагалі не приймає участі в його утриманні.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.11.2013 по справі № 177/284/13-ц (а.с. 22) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 30.09.2013 та до досягнення дитиною повноліття, про що видано виконавчий лист (а.с. 5).

Вказаний виконавчий лист звернуто стягувачем до примусового виконання, що визнано сторонами, та станом на 01.12.2022 ОСОБА_1 має заборгованість за аліментами на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 83481,14 грн, що підтверджується довідкою державного виконавця (а.с. 6). Факт наявності вказаного розміру заборгованості сторони визнали.

Рішенням Криворізького районного суду від 06.06.2014 розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , при цьому ОСОБА_7 після розірвання шлюбу відновила дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » (а.с. 12-13).

Як слідує з копії трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 його звільнено з роботи за станом здоров`я, що перешкоджає роботі, на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України (а.с. 11).

Як слідує з копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 , починаючи з вересня 2018 року він періодично проходив стаціонарне лікування. Направлявся на обстеження до ДУ «УкрНДІПМ» для розгляду питання зв`язку отриманих захворювань з професійними шкідливостями. ОСОБА_1 виписаний 24.06.2022 з незначними покращеннями в загальному стані, зі збереженням статико-динамічних порушень, больового синдрому (а.с. 9-10). Як пояснював позивач, нині він має отримати висновок про наявність професійного захворювання, після чого буде оформлювати пенсію, оскільки працювати не може. Вказане свідчить про погіршення стану здоров`я позивача, що безумовно вплинуло на його майновий стан, адже у зв`язку з захворюванням він втратив роботу.

Крім цього, як слідує з рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, 05.03.2022 позивач ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_9 та від вказаного шлюбу вони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого з ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), про що видано виконавчий лист (а.с. 7, 8).

Факт погіршення стану здоров`я позивача ОСОБА_1 , як і факт погіршення його матеріального становища в силу втрати роботи через наявність захворювання, перед судом доведено належними та допустимими доказами, що є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_5 .

Відповідач вказані обставини не визнавала, однак доказів на спростування погіршення матеріального стану позивача та стану його здоров`я суду не надала, хоча судом роз`яснювалися принципи цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Вказане узгоджується з положеннями ч.4 ст 273 ЦПК України, зі змісту якої слідує, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Оскільки в ході судового засідання доведено факт погіршення стану здоров`я позивча ОСОБА_1 , що призвело до втрати ним роботи та відповідно заробітку, крім цього його сімейний стан змінився, адже в нього народилася ще одна дитина, тобто мають місце як зміни сімейного стану, так і негативні зміни в стані здоров`я, що зумовили негативні зміни в матеріальному стані, керуючись принципами законності та справедливості, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів стягнутих на підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.11.2013 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття.

Позовні вимоги в частині визнання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.11.2013 року, таким, що не підлягає виконанню, не підлягають задоволенню. Так, питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню підлягають вирішенню не в окремому позові, а в порядку виконання рішення суду, відповідно до ст. 432 ЦПК України. Більш того, відповідно до ч.2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Судом при розгляді даної справи встановлено, що вказаний виконавчий лист видано на підставі рішення суду, що набрало законної сили, та за вказаним виконавчим листом наявна значна заборгованість зі сплати аліментів, а тому підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відсутні. Належним способом захисту права позивача, є саме звернення з позовом про зменшення розміру аліментів, який судом задоволено. У разі набрання рішенням суду законної сили, позивач має право пред`явити вказане рішення до державної виконавчої служби за місцем стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , для їх нарахування в зменшеному розмірі.

Рішення суду про зменшення розміру аліментів, в силу ст. 430 ЦПК України, не підлягає зверненню до негайного виконання та набирає законної сили в загальному порядку.

За заяво позивача, який просив суд віднести судові витрати на його рахунок та не стягувати з відповідача, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів стягнутих на підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), та стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 20.02.2023.

Суддя М.В. Березюк