Справа № 465/7051/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без виклику осіб цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача АТ «Універсал Банк» звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 26 жовтня 2017 року у розмірі 44466,67 грн., з яких: 39724,86 грн. заборгованість за наданим тілом кредиту, 4741,81 грн. заборгованість за пенею та комісією. Також, просить стягнути 2270 грн. судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 20000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Крім цього, умовами договору була передбачена відповідальність за порушення строків платежів по грошових зобов`язаннях, передбачених кредитним договором у вигляді сплати пені та комісії. Відповідач взятих на себе зобов`язань перед банком не виконує, суму кредиту не повертає. В зв`язку з наведеним, просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

02 вересня 2022 року ухвалою суду справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачеві було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

20 вересня 2022 року відповідач подала до суду письмовий відзив /а.с.49-50/, у якому просить у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що примірник Договору про надання банківських послуг «Monobank» від 26 жовтня 2017 року нею втрачений, а відтак вона не може перевірити на яку саме суму був укладений договір. У договорі взагалі не було вказано, що їй були надані грошові кошти та вона не підписувала жодних документів, відповідно до яких можна було встановити, що вона могла отримати в позивача кредит на суму більшу 1000 грн. З 21 лютого 2021 року вона перебувала на окупованій території АР Крим, звідки неможливо було здійснювати жодні платежі, а з 31 липня 2022 року вона не перебуває на території України. Окрім цього, відповідач просить застосувати позовну давність.

14 листопада 2022 року ухвалою суду зобов`язано АТ «Універсал Банк» надати суду довідку щодо встановлення кредитного ліміту для відповідача ОСОБА_1 з урахуванням його збільшення та виписку з карткового рахунку про рух коштів з 26 жовтня 2017 року по 31 серпня 2021 року, а також подати письмові пояснення щодо заяви відповідача про застосування позовної давності /а.с.54/.

20 грудня 2022 року ухвалою суду повторно зобов`язано АТ «Універсал Банк» надати суду довідку щодо встановлення кредитного ліміту для відповідача ОСОБА_1 з урахуванням його збільшення та виписку з карткового рахунку про рух коштів з 26 жовтня 2017 року по 31 серпня 2021 року, а також подати письмові пояснення щодо заяви відповідача про застосування позовної давності /а.с.57/.

30 грудня 2022 року до суду надійшла заява АТ «Універсал Банк» про надання доказів /а.с.64-68/.

03 січня 2023 року до суду надійшли письмові пояснення АТ «Універсал Банк» /а.с.102-104/.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2017 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого, позивач АТ «Універсал Банк» відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок у гривні /а.с.9/.

Пунктом 2 Анкети-заяви від 26 жовтня 2017 року відповідач ОСОБА_1 погодила своїм підписом, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладенням якого позивач підтверджує і зобов`язується виконувати його умови.

Відповідно до пункту 3 Анкети-заяви від 26 жовтня 2017 року, підписанням цього договору відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно з вимогами діючого законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, відповідач беззастережно погодилась з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та погодилась з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Крім цього, в Анкеті заяві від 26 жовтня 2017 року зазначено наступне: «Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором. Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та або Банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього Договору прошу здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору».

На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи, на які був накладений електронний підпис відповідача ОСОБА_1 /а.с.10-24/.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 17 січня 2019 року у справі №423/581/16-ц.

Як убачається з довідки, виданої АТ «Універсал Банк» про розмір встановленого кредитного ліміту ОСОБА_1 (Договір про надання банківських послуг «Monobank» від 26 жовтня 2017 року), відповідачу 26 жовтня 2017 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000 грн., який 28 липня 2019 року було збільшено до 20000 грн. /а.с.78/.

З паспорта споживчого кредиту «Розстрочка» від 04 грудня 2017 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 1000 грн. строком на 24 місяці /а.с.81-82/.

Зі заяви клієнта №20.30.234251 від 28 жовтня 2018 року та паспорта споживчого кредиту «Розстрочка» від 28 жовтня 2018 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 1085 грн. строком на 24 місяці /а.с.83-84/.

Зі заяви клієнта №VM882663 від 15 травня 2019 року та паспорта споживчого кредиту «Розстрочка» від 15 травня 2019 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 3000 грн. строком на 12 місяців /а.с.86-87/.

Зі заяви клієнта №20.30.243093 від 02 листопада 2018 року та паспорта споживчого кредиту «Розстрочка» від 02 листопада 2018 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 2999 грн. строком на 24 місяці /а.с.89-90/.

Зі заяви клієнта №VM933240 від 15 травня 2019 року та паспорта споживчого кредиту «Розстрочка» від 15 травня 2019 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 2800 грн. строком на 12 місяців /а.с.92-93/.

Зі заяви клієнта №VM678406 від 28 липня 2019 року та паспорта споживчого кредиту «Розстрочка» від 28 липня 2019 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 7300 грн. строком на 24 місяці /а.с.95-96/.

З огляду на вищевказане, суд не бере до уваги твердження відповідача ОСОБА_1 , що вона отримала кредит лише у розмірі 1000 грн., оскільки такі спростовуються вищевказаними доказами.

Відповідно до підпункту 5.20 пункту 5 Розділу ІІ Умов обслуговування рахунків фізичної особи, термін повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. Термін погашення відсотків по овердрафту щомісячно за попередній місяць до 1-го числа.

Як убачається з виписки руху коштів відповідача, ОСОБА_1 за період з 26 жовтня 2017 року по 13 серпня 2021 року лише частково здійснювала операції з поповнення своєї банківської картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, у зв`язку з чим на картковому рахунку у серпні 2021 року залишок після проведення всіх операцій склав від`ємне значення, а саме: (мінус) 26736,67 грн. /а.с.69-76/.

Згідно з пунктом 8.1 Тарифів банку, пільговий період за карткою «Monobank» встановлюється до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі); пільгова відсоткова ставка 0,00001%; розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 5% від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості); базова відсоткова ставка 3,2% на місяць на залишок заборгованості; збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості 6,4% на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості) /а.с.22/.

Тобто, у випадку коли боржник сплачує щомісячні платежі, то нараховується процентна ставка базова 3,2% в місяць (37,2 % річних). У випадку, коли боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має вже прострочену заборгованість, тоді нараховується процентна (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості 6,4 % у місяць (74,4 % річних).

Відповідно до підпункту 5.23 пункту 5 Розділу ІІ Умов обслуговування рахунків фізичної особи, у разі, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для внесення щомісячного мінімального платежу, Банк має право самостійно збільшити кредитний ліміт на суму заборгованості клієнта за Договором та направити відповідні грошові кошти на здійснення щомісячного мінімального платежу, погашення відсотків за користування кредитним лімітом та неустойки за прострочені платежі згідно Тарифів.

Беручи до уваги, що відповідач не в повному обсязі вносила щомісячні мінімальні платежі, у АТ «Універсал Банк» були всі підстави для збільшення кредитного ліміту на суму заборгованості клієнта за Договором та направлення відповідних грошових коштів на здійснення щомісячного мінімального платежу.

З виписки руху коштів відповідача ОСОБА_1 вбачається, що за весь час користування карткою відповідачем було проведено поповнення карткового рахунку на суму 48905,33 грн. У той же час, за весь період користування карткою відповідачем було проведено витрат по картці на суму 95462,00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що сума коштів, яка відповідачем не повернута Банку становить 46736,67 грн.

Відповідач не надала суду належних та допустимих доказів, які б спростовували вказану суму боргу, яка зазначена у вищевказаній виписці з руху коштів.

Суд зазначає, що вказана виписка з руху коштів є належним доказом заборгованості, який підтверджує наявність боргу та його розмір.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками, сформульованими у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 26 жовтня 2017 року складає 44466,67 грн., в якому зазначається, що заборгованість відповідача за наданим тілом кредиту складає 39724,86 грн., заборгованість за пенею та комісією 4741,81 грн. /а.с.7-8/.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з частиною 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Підпунктами 5.15 пункту 5 Розділу ІІ Умов обслуговування рахунків фізичної особи визначено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених у тарифах, що діють на дату нарахування. Відсотки нараховуються від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення замість базової процентної ставки, зазначеної в Тарифах.

Відповідно до підпункту 5.16 пункту 5 Розділу ІІ Умов обслуговування рахунків фізичної особи у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з Тарифами, але не більше 50% від суми одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 527 та 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а стаття 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи . Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як убачається з розрахунку забогованості відповідач взятих на себе зобов`язань перед позивачем належним чином не виконує, відсотки за користуванням кредиту не сплачує. В зв`язку із чим станом на 15 березня 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 44466,67 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту 39724,86 грн., заборгованість за пенею та комісією 4741,81 грн.

З відзиву ОСОБА_1 вбачається, що відповідач просить суд застосувати позовну давність до усіх вимог позивача.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного для після відповідної календарних дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із частиною 3 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається із Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, 26 жовтня 2017 року був укладений кредитний договір між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 .

З паспорта споживчого кредиту «Розстрочка» від 04 грудня 2017 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримала перший кредит у розмірі 1000 грн. строком 24 місяці, тобто кінцевий термін погашення за вказаним кредитом становив 04 грудня 2019 року.

АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача 31 серпня 2021 року, тобто у межах трьохрічного строку.

Крім цього, з виписки руху коштів відповідача ОСОБА_1 вбачається, що станом на 04 вересня 2019 року відповідач останній раз здійснила погашення боргу шляхом поповнення карткового рахунку на суму 1000 грн. При цьому, на той час, залишок після проведення всіх операцій становив 898,11 грн. і лише після проведення витрат відповідачем на мобільний телефон 21 вересня 2019 року та списання позивачем щомісячних платежів, негативний залишок на картковому рахунку відповідача з`явився лише 28 вересня 2019 року та склав від`ємне значення, а саме: (мінус) 227,83 грн. і лише з цієї дати відповідач повністю припинила здійснення розрахунків з АТ «Універсал Банк», чим порушила права кредитодавця.

За таких обставин, суд вважає, що позивач звернувся до суду з позовом в межах трьохрічного строку.

Інших доказів, про те, що позивач порушив строк звернення до суду з позовом відповідачем не надано.

Щодо посилання АТ «Універсал Банк» про те, що термін позовної давності щодо вимог Банку з повернення кредиту, сплати процентів, неустойки пені, штрафів, витрат Банку складає 30 років, то судом достовірно з`ясовано, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували, що в Умовах обслуговування рахунків фізичної особи міститься пункт 9.3, яким передбачено відповідне збільшення строку позовної давності на 30 років.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ухвали суду від 20 грудня 2022 року позивача було зобов`язано надати відповідні докази.

Проте, позивач не надав суду докази, які б вказували, що Умови обслуговування рахунків фізичної особи, які були підписані відповідачем, містять п.9.3, яким передбачено збільшення строку позовної давності, а відтак вказані твердження позивача щодо збільшення строку позовної давності на 30 років є некоректними та не беруться до уваги.

Відповідач ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що нею після вересня 2019 року поповнювався картковий рахунок шляхом внесення грошових коштів, або інших доказів, які б свідчили про погашення заборгованості.

Таким чином, суд, беручи до уваги, що фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі 46736,67 грн. в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, що свідчить про порушення прав банку, суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, вважає, що на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі зазначеному у позові, тобто, 39724,86 грн.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача заборгованості за наданим тілом кредиту на загальну суму 39724,86 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4741,81 грн. то суд приходить до наступних висновків.

Як убачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за пенею та комісією у розмірі 4741,81 грн.

У письмовій заяві АТ «Універсал Банк» про надання доказів, яка була надана на вимогу суду, зазначається, що нарахування пені здійснюється згідно з підпунктом 7.1 пункту 7 Розділу ІІ Умов і правил надання банківських послуг, проте у матеріалах справи відсутні докази, що в Умовах і правилах надання банківських послуг міститься підпункт 7.1.

Окрім цього, як убачається з паспортів споживчих кредитів «Розстрочка», у п.5 Додаткова інформація зазначено, що пеня і штрафи не передбачені.

За таких обставин, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4741,81 грн., оскільки позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який б свідчив про обов`язок відповідача сплати пені та комісії відповідно до умов договору кредиту.

Щодо розподілу судових витрат, то суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що при поданні позову АТ КБ «ПриватБанк» сплачено 2270,00 грн. судового збору /а.с.33/.

Беручи до уваги, що позовні вимоги в розмірі 44466,67 коп. були задоволені частково на суму 39724,86 грн., що становить 89% від ціни позову, суд вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді в сумі 2020,30 грн., тобто, пропорційно до задоволених позовних вимог (2270,00 грн. : 100% х 89% = 2020,30 грн.).

Керуючись ст.ст. 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 39724 гривні 86 коп. боргу та судовий збір у розмірі 2020 гривень 30 коп. Всього стягнути 41745 (сорок одна тисяча сімсот сорок п`ять) гривень 16 коп.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська,54/19; ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_1 ).

Суддя:

Оригінал рішення.