1Справа № 335/3112/22 2/335/178/2023
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
20 лютого 2023 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Товстоус Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Запорізького державного медичного університету до ОСОБА_1 про відшкодування збитків (втрат державного бюджету з підготовки фахівця за державним замовленням), -
У червні 2022 року Запорізький державний медичний університет звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків (втрат державного бюджету з підготовки фахівця за державним замовленням), мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 01.09.2012 року відповідача було зараховано студентом першого курсу Запорізького державного медичного університету та укладено Типову угоду від 01.09.2012 про підготовку фахівця з вищою освітою. За укладеною угодою відповідач проходив навчання за державним замовленням і прийняв на себе зобов`язання після закінчення вищого навчального закладу відпрацювати не менше 3 років за місцем направлення; у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати вартість навчання. У 2018 році відповідач отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобув кваліфікацію лікаря. Одночасно з отриманням диплому відповідач отримав направлення в інтернатуру (після закінчення інтернатури направлення на роботу) в державному секторі економіки (державні та комунальні заклади), до КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР, куди був зарахований відповідно до наказу КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР №74-О від 31.07.2018 року з 01.08.2018 року по 31.07.2021 року.
Після закінчення інтернатури з 02.08.2021 року ОСОБА_1 було переведено на посаду лікаря-хірурга чергового хірургічного відділення КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР, однак закінчивши навчання в інтернатурі 02.08.2018 від відповідача надійшла заява про звільнення за власним бажанням з місця роботи КЗ «Токмакська БЛІЛ» ТМР. Після чого він до місця роботи не з`явився.
Отже відповідач не відпрацював встановлений угодою строк три роки молодим спеціалістом в державній медичній установі, умови цивільно-правової угоди не виконав.
Згідно з розрахунком позивача, витрати державного бюджету з підготовки відповідача за державним замовленням у зв`язку з його не відпрацюванням встановленого терміну в державному секторі склали 119 488,57 грн., у т.ч. 89 201,00 грн. фактичних витрат на навчання, 30 287,57 грн. стипендії.
На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 витрати державного бюджету з його підготовки за державним замовленням у сумі 119 488,57 грн., а також судові витрати.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2022 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, разом з цим подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явився, разом з тим подав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з військовим станом.
Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав : перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119- ІХ в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212- ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 №341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263- ІХ в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 №573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500- ІХ в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Так, судове засідання у даній справі було призначене на 14.07.2022, проте було відкладено на 14.09.2022 по заяві відповідача у зв`язку з військовим станом.
Судове засідання, призначене на 14.09.2022 було відкладено на 17.10.2022 по заяві відповідача у зв`язку з військовим станом.
Судове засідання, призначене на 17.10.2022 було відкладено на 14.11.2022 по заяві відповідача у зв`язку з військовим станом.
Судове засідання, призначене на 14.11.2022 було відкладено на 06.01.2022 по заяві відповідача у зв`язку з військовим станом.
Судове засідання, призначене на 06.01.2022 було відкладено на 20.02.2023 у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному.
16 лютого 2023 року відповідачем до суду було подано заяву про відкладення судового засідання призначеного на 20.02.2023 у зв`язку з військовим станом.
Про судове засідання призначене на 20.02.2023 відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явився, подавши заяву про відкладення розгляду справи.
За положенням ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 2 статті 2 ЦПК України на суд і учасників процесу покладено обов`язок керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-яким іншим міркуванням в судовому процесі.
Суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).
Згідно з ст.ст. 2, 6, 12, 13ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з нормами ст.17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Статтею 212 ЦПК України передбачена можливість учасників справи брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Разом з цим, відповідач не скористався вищезазначеними правами.
Обставини, які позбавляли відповідача можливості брати участь у судовому засіданні через представника або відсутність технічної можливості брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відповідачем суду повідомлено не було.
Крім того, суд звертає увагу на те, що справа тривалий час знаходиться в провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, а саме м.Запоріжжя не перебуває в окупації, а запровадження військового стану не впливає на роботу суду.
Суд також враховує позицію Великої Палата Верховного Суду у справі №990/115/22 від 10.11.2022 та визнає причину неявки відповідача у судове засідання неповажною, та виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, вимог пункту 11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.
Так, відповідачем відзив на позовну заяву подано не було.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням викладених обставин, у судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Судом встановлено, що 01.09.2012 між Запорізьким державним медичним університетом МОЗ України в особі керівника професора Колесника Ю.М. та студентом ОСОБА_1 укладено та підписано типову угоду про підготовку фахівців з вищою освітою № 2012205.
За умовами Типової угоди Вищий заклад освіти зобов`язується забезпечити студентові: якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальним планом та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця, місце працевлаштування, яке надається управлінням охорони здоров`я ОДА згідно з квотою МОЗ України в державному секторі народного господарства після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації, а студент зобов`язується: оволодіти теоретичними знаннями та практичними навичками, що передбачені вимогами відповідних кваліфікаційних характеристик фахівця і його майбутньої професійної діяльності за спеціальністю, відпрацювати пропущені заняття. Пропуски без поважної причини відпрацювати на платній основі; прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів, країни вартість навчання в установленому порядку.
У 2018 році ОСОБА_1 закінчив Запорізький державний медичний університет здобув кваліфікацію: освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліст спеціальність «лікувальна справа» професійна кваліфікація «лікар» та одержав диплом спеціаліста НОМЕР_1 , що підтверджено копією диплома спеціаліста.
Згідно із листом Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради від 02.08.2021 № 02/1679 у відповідності до направлення МОЗ України на роботу №206 від 10.05.2018 року ОСОБА_1 направлено в розпорядження КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР для роботи на посаді лікаря-хірурга.
На підставі наказу ДОЗ ЗОДА №422-О від 17.07.2018 року «Про зарахування до інтернатури» ОСОБА_1 та наказу КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР№74-О від 31.07.2018 року ОСОБА_1 був зарахований на посаду лікаря-інтерна зі спеціальності «Хірургія» з 01.08.2018 по 31.07.2021.
Після закінчення інтернатури з 02.08.2021 ОСОБА_1 переведено на посаду лікаря-хірурга чергового хірургічного відділення КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР наказ № 99-О від 30.07.2021 року.
02.08.2021 від ОСОБА_1 надійшла заява про звільнення за ст.38 КЗпП України за власним бажанням в зв`язку з переміною місця проживання.
За приписами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно приписів ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання.
Відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про освіту» випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про освіту» (в редакції, чинній з 23 березня 1996 року по 06 вересня 2014 року, у тому числі на час укладення угоди від 01 вересня 2012 року) та пункту 21 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 № 367 випускник має обов`язок відшкодувати у встановленому порядку до Державного або місцевого бюджетів вартість його навчання та компенсувати замовникові його навчання всі витрати цього замовника на це навчання за наступних умов, погоджених між ним та відповідним навчальним закладом, який здійснив відповідне навчання за рахунок Державного бюджету, а саме: випускник після отримання вищої освіти повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні його на роботу, та відпрацювати обумовлений угодою на його навчання термін; цього випускника звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої. При цьому незгода цього випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за відповідним призначенням.
Крім того, пунктом 21 Порядку працевлаштування № 367, передбачено обов`язок особи, яка не відпрацювала встановлений трирічний строк, компенсувати, крім вартості навчання, також всі витрати на освіту, тобто і виплати академічної стипендії.
Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 23 січня 2018 року (справа № 607/9099/15-ц), від 19 вересня 2018 року (справа № 607/3690/17), від 31 жовтня 2018 року (справа № 607/3681/17-ц), від 15 травня 2019 року (справа № 598/760/17), від 30 січня 2019 року (справа № 607/3682/17), від 26 червня 2019 року (справа № 607/7122/17-ц).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку фактичні витрати на навчання ОСОБА_1 за період з 01.09.2012 року по 30.06.2018 року становить 89 201 грн., без врахування отриманої стипендії.
За період навчання в Запорізькому державному медичному університеті з вересня 2012 року по червень 2018 року відповідачу була нарахована та виплачена стипендія в розмірі 30 287,57 грн., що підтверджується довідкою про доходи та суми утримань за весь період навчання ОСОБА_1 .
За умовами вказаної типової угоди відповідач зобов`язалась зокрема прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів, країни навчання в установленому порядку. Угода набирає чинності з моменту підписання.
Отже невиконання відповідачем обов`язку відпрацювати у державному секторі економіки є порушенням добровільно взятих на себе цивільно-правових зобов`язань відпрацювати три роки відповідно до направлення.
Виходячи з наведених вимог законодавства, враховуючи та аналізуючи надані докази, беручи до уваги, що на час розгляду справи судом сума збитків у розмірі 119 488,57 грн. не відшкодована, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму відшкодування.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, в розмірі 2 481,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-
Позов Запорізького державного медичного університету до ОСОБА_1 про відшкодування збитків (втрат державного бюджету з підготовки фахівця за державним замовленням) - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізького державного медичного університету витрати державного бюджету з його підготовки за державним замовленням розмірі 119 488 (сто дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім) гривень 57 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізького державного медичного університету судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 00 копійок.
Копію заочного рішення не пізніше двох днів з дня його складання надіслати відповідачеві рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення складено в повному обсязі 20 лютого 2023 року.
Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України:
Відповідач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Суддя: А.Б.Алєксєєнко