ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Гапонової А.В.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), у якому просив стягнути з останнього на свою користь заборгованість у сумі 186 978,55 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.11.2021 року між сторонами укладено договір позики №К261121-1, за умовами якого позивач передає у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 145 076,40 грн., а останній зобов`язався повернути кошти до 26.05.2022 року.

16.09.2022 року укладено додаткову угоду, згідно з якими були внесені зміни у попередній договір та вказано, що позивач передає відповідачу грошові кошти у розмірі 185 814,30 грн., а останній зобов`язався повернути кошти до 24.12.2022 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав розписку.

Оскільки за умовами договору сума позики має бути повернута у гривнях, що еквівалента курсу долару США станом на час здійснення платежу, то сума боргу за позикою становить 186 978,55 грн. (1 долар США складає 40,15 грн.).

Оскільки у добровільному порядку відповідач не повернув кошти, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.

У судовому засіданні в режимі відео конференції представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, в сумі боргу 3810 доларів США.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2022 у справі відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 26.11.2021 року ОСОБА_3 , від імені якого діє ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , уклали Договір позики №К261121-1 (далі - договір позики), за умовами якого позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти у сумі 145 076,40 грн., що на день укладення договору еквівалентно 5 320,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути кошти у визначений строк. Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню, буде 5 320,00 доларів США за курсом АТ КБ «Приватбанк» на дату здійснення платежу, до 26.05.2022 року. За домовленістю сторін позика є безпроцентною (а.с. 5).

По закінченню строку позики, договір може бути пролонговано за домовленістю сторін (п. 7 договору позики).

Згідно п. 11 договору позики, у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожен календарний день існування простроченої заборгованості.

16.09.2022 року на виконання п. 7 Договору позики №К261121-1 від 26.11.2021 року сторони внесли зміни в п. 1, 5, 6 договору, про що уклали додаткову угоду (а.с. 4).

За додатковою угодою, позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти у сумі 185 814,30 грн., що за курсом АТ КБ «Приватбанк» на день укладення договору еквівалентно 4 657,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути кошти у визначений строк. Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню, буде 4 657,00 доларів США за курсом АТ КБ «Приватбанк» на дату здійснення платежу, до 24.12.2022 року. За домовленістю сторін позика є безпроцентною.

П. 5 додаткової угоди закріплено графік повернення грошових коштів:

8 658,30 грн., що еквівалентно 217 доларів США до 24.09.2022 року включно;

8 779,00 грн., що еквівалентно 210 доларів США до 24.10.2022 року включно;

8 779,00 грн., що еквівалентно 210 доларів США до 24.11.2022 року включно;

160 398,00 грн., що еквівалентно 4 020 доларів США до 24.12.2022 року включно.

Сторони домовились, що будь-які грошові розрахунки, які відбулися до моменту підписання даної угоди, не будуть враховуватись при майбутньому поверненні позики, а грошові кошти були передані позикодавцем позичальником в день підписання даної угоди, на підтвердження чого відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України позичальник надав позикодавцю власноруч написану розписку (п. 3 додаткової угоди).

Вказана розписка про отримання відповідачем коштів у сумі 185 814,30 грн. наявна у матеріалах справи (а.с. 6).

search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843245/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1#843245" title="Цивільний кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003">Статтею 207 ЦК України передбачено, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України допускається пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Разом з тим, станом на час звернення до суду з позовом та розгляду даної справи відповідач свої зобов`язання за договором позики з врахуванням додаткової угоди не виконав.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

При цьому, відповідно до ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня.

Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України).

Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях (ч. 1 ст. 533 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України).

Згідно п. 1 договору позики з врахуванням додаткової угоди, позикодавець передав у власність позичальника на безпроцентній основі грошові кошти в сумі 185 814,30 грн., що еквівалентно 4 657,00 доларів США.

Разом з тим, як вбачається з наданої відповідачем розписки від 16 вересня 2022 року, підписаної представником сторони позивача, а саме ОСОБА_4 про отримання від ОСОБА_2 частини погашення боргу за договором № К261121-1 на загальну суму 1000 доларів США. Залишок тіла боргу вказано 3810 доларів США.

Отже, згідно з умовами цього договору, грошові зобов`язання позичальника виражені в національній валюті України - гривні з визначенням грошового еквівалента - долара США. З тексту договору вбачається, що гроші були отримані у гривні.

Враховуючи, що умовами договору чітко передбачено надання грошей в позику в національній валюті України, а саме 185 814,30 грн., така ж сума коштів і має повертатись позикодавцю.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 року у справі № 757/21343/15-ц.

При цьому варто зазначити, що вимог про стягнення неустойки за п. 11 договору позики позивачем не ставиться.

На підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, а також враховуючи суму погашеного боргу в розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно на дату здійснення платежу в національній валюті - 39900 грн., суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача залишку боргу за договором позики №К261121-1 від 26.11.2021 року з врахуванням додаткової угоди від 16.09.2022 року в розмірі 145 914,30 грн. (185 814,30грн. -39 900 грн.)

Згідно ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 459,14 грн.

Керуючись ст. 99 Конституції України, ст.ст. 192, 207, 526, 533, 612, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 128, 133, 137, 141, 211 223, 263, 265, 273, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти заборгованості за договором позики №К261121-1 від 26.11.2021 року з врахуванням додаткової угоди від 16.09.2022 року в розмірі 145 914,30 грн. та судовий збір в розмірі 1 459,14 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення заборгованості, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.А. Осаулова

Повний текст рішення суду виготовлено 16.02.2023 року