П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року м. Київ

Справа №755/5767/22

Провадження № 22-ц/824/5594/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Моторно (транспортне) страхове бюро України,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Більчуком Олександром Олександровича, на рішення Дніпровського районного міста Києва від 05 січня 2023 року, ухваленого у складі судді Виниченко Л. М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення боргу за договором страхування,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до МТСБУ про стягнення боргу за договором страхування.

Позов мотивовано тим, що 27 серпня 2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб автомобіль марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачці.

Цивільно-правова відповідальність винного в дорожньо-транспортній пригоді водія транспортного засобу автомобіля марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5556623 страховою компанією Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна».

Розмір завданого позивачці збитку становив 44 596,22 грн, що підтверджується звітом про визначення вартості матеріального збитку № С15-359 від 02 жовтня 2015 року.

27 серпня 2015 року до ПрАТ «СК «Україна» була подана заява про виплату страхового відшкодування.

У строк визначений пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СК Україна» не здійснило виплату страхового відшкодування.

З 25 листопада 2015 року у ПрАТ «СК «Україна», крім обов`язку виплатити страхове відшкодування, також з`явився обов`язок виплачувати позивачу пеню, яка передбачена пунктом 36.5 статті 36 вищевказаного закону, та відповідно статті 625 ЦК України, інфляційний збиток і 3 % річних.

02 березня 2018 року Господарським судом м. Києва було порушено справу про банкрутство ПрАТ «СК «Україна» № 910/842/18.

17 липня 2019 року Господарським судом м. Києва у справі № 910/842/18 було вирішено ліквідувати ПрАТ «СК Україна».

В жовтні 2019 позивачем до МТСБУ було подано заяву про виконання зобов`язання за договором страхування та додано до заяви всі необхідні матеріали. У поданій заяві позивач просила виконати зобов`язання ПрАТ «СК «Україна» за договором обов`язкового страхування шляхом виплати страхового відшкодування у розмірі 44 596,22 грн, інфляційні втрати у розмірі 8 729,32 грн, 3% річних - 1 679,00 грн, пеню - 15 159,04 грн.

Позивачка вказувала, що відповідачем частину зобов`язань у розмірі 30 746,34 грн. було виконано, однак не в повному обсязі.

04 лютого 2022 року позивачем до відповідача було подано заяву з проханням МТСБУ виконати зобов`язання щодо виплати інфляційних втрат, 3 % річних та пені.

09 лютого 2022 відповідач повідомив позивача про те, що у нього відсутній обов`язок виконувати інші зобов`язання неплатоспроможного страховика та відмовився виплачувати інфляційний збиток, 3 % річних та пеню.

За наведених обставин, ОСОБА_1 просила стягнути з МТСБУ на свою користь грошові кошти у розмірі 49 069,04 грн, що включають: інфляційні втрати у розмірі

14 145,02 грн, 3 % річних у розмірі 3 031,00 грн та пеню у розмірі 31 893,02 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року відкрито провадження у справі № 755/5767/22 за позовом ОСОБА_1 до МТСБУ про стягнення заборгованості за договором страхування.

Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 січня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до МТСБУ про стягнення боргу за договором страхування відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю правових підстав для задоволення позову, оскільки у встановленому законом порядку позивачка не зверталась до суду із заявою в процедурі банкрутства у справі № 910/842/18 з вимогами до боржника та ухвалою Господарського суду міста Києва кредитором ПрАТ «СК «Україна» визнана не була, що виключає обов`язок відшкодування відповідачем 3 % річних, інфляційних нарахувань та пені.

19 січня 2023 року представник ОСОБА_1 - Більчук О. О. подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05січня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Заявник вказує, що МТСБУ не звільняється від обов?язку сплачувати за ліквідованого страховика пеню, 3 % річних та інфляційні втрати. Вказує, що жодна норма чинного законодавства не зобов?язує потерпілого звертатися із заявою про грошові вимоги у справі про банкрутство страховика для того, щоб в подальшому отримати виплати від МТСБУ.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 23січня2023 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 січня2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Більчуком О. О., на рішення Дніпровського районного міста Києва від 05 січня 2023 року у справ за позовом ОСОБА_1 до МТСБУ про стягнення боргу за договором страхування.

Витребувано з Дніпровського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 755/5767/22 за позовом ОСОБА_1 до МТСБУ про стягнення боргу за договором страхування.

15 лютого 2023 року матеріали цивільної справи № 755/5767/22 за позовом

ОСОБА_1 до МТСБУ про стягнення боргу за договором страхуваннянадійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 березня 2023 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову у даній справі становить 49 069,04 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268400,00 грн).

А за правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Встановлено, що 27 серпня 2015 року о 13 год. 50 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по

пр. А. Палладіна у м. Києві, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до пошкоджень обох транспортних засобів.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2015 року у справі № 759/15182/15-п ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Автомобіль марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить позивачці ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була забезпечена полісом № АІ/5556623 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виданим ПрАТ «СК «Україна», за умовами якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, визначена у розмірі 50 000,00 грн, розмір франшизи - 500,00 грн.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 02 жовтня 2015 року № С15-359, складеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 35 774,55 грн, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику вказаного КТЗ, становить 44 596,22 грн.

27 серпня 2015 року ОСОБА_1 , як власник пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , звернулася до ПрАТ «СК «Україна» із заявою про страхове відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02 березня 2018 року відкрито провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство ПрАТ «СК «Україна».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 липня 2019 року у справі

№ 910/842/18 встановлено погашеними вимоги кредиторів та постановлено ліквідувати ПрАТ «СК «Україна».

04 лютого 2022 року представник позивача Більчук О.О. звертався до МТСБУ із заявою про виконання зобов`язань ПрАТ «СК «Україна» за договором № АІ/5556623 в повному обсязі, у якій зазначено, що 27 вересня 2019 року до МТСБУ було подано заяву про виплату відшкодування - тіла боргу в розмірі 44 596,22 грн, при цьому виплачено у відшкодування шкоди 30 746,34 грн, натомість у МТСБУ є обов`язок здійснити потерпілому ОСОБА_1 доплату у розмірі 49 069,04 грн, з яких: 14 145,02 грн - розмір інфляційних втрат, 31 893,02 грн - пеня, 3 031,00 грн - 3% річних за користування чужими коштами.

Листом від 09 лютого 2022 року № 3-01б/3294, МТСБУ відмовлено у здійснені вищевказаної доплати по зобов`язаннях ПрАТ «СК «Україна» із посиланням на положення статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Встановлено, що спір у цій справі виник з приводу стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_1 3 % річних, інфляційних втрат та пені.

Правовідносини страховика та МТСБУ врегульовано розділом IV Закону

№ 1961-IV та Ліцензійними умовами провадження страхової діяльності, затвердженими розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України

№ 40 від 28 серпня 2003 року (далі - Ліцензійні умови).

Статтею 39 Закону № 1961-IV передбачено, що МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За положеннями цієї норми МТСБУ є самоврядною організацією її засновників (членів) та гарантом відшкодування шкоди, яка має завдання щодо: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; управління централізованими страховими резервними фондами, що створюються при МТСБУ для забезпечення виконання покладених на нього функцій; забезпечення членства України в міжнародній системі автомобільного страхування «Зелена картка» та виконання загальновизнаних зобов`язань перед уповноваженими організаціями інших країн - членів цієї системи; збирання необхідної інформації про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності для узагальнення та внесення пропозицій щодо удосконалення механізму здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; співробітництво з уповноваженими організаціями інших країн у галузі страхування цивільно-правової відповідальності, координація обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників та/або водіїв транспортних засобів - нерезидентів у разі в`їзду їх на територію України та власників та/або водіїв транспортних засобів - резидентів - у разі їх виїзду за межі України; співробітництво з органами Міністерства внутрішніх справ України та іншими органами державної влади з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; розробка зразків страхових полісів і договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що затверджуються уповноваженим органом; надання страховикам інформації щодо страхових випадків стосовно конкретних страхувальників (частина друга статті 39 цього Закону).

Визначення страхування закріплено у статті 1 Закону України «Про страхування».

Здійснення страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів може відбуватись лише за умови членства страхової компанії у МТСБУ та наявності ліцензії на її здійснення, виданої відповідно до законодавства.

Так, відповідно до пункту 49.1 статті 49 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності має право здійснювати страховик, який має ліцензію на здійснення даного виду страхування та є членом МТСБУ. У разі припинення страховиком членства в МТСБУ уповноважений орган зобов`язаний зупинити дію ліцензії.

Ліцензування страхової діяльності з боку держави має на меті не тільки гарантування законності такої діяльності та її підконтрольності, а й забезпечення відшкодування шкоди за рахунок забезпечення, яке виникає на підставі договору страхування, зокрема договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності володільців транспортних заходів, укладеного відповідно до Закону № 1961-IV та в порядку і на підставах, визначених цим Законом.

Наявність статусу члена МТСБУ надає можливість страховій компанії

як юридичній особі здійснювати страхову діяльність, яка насамперед полягає у взятті на себе відповідальності за іншу особу за спричинену шкоду за наслідками ДТП.

Страховики можуть входити до складу МТСБУ як асоційовані та повні його члени, які мають лише право на укладення договорів міжнародного страхування (стаття 50 Закону № 1961-IV).

Припинення членства та виключення із членів врегульовано положеннями статті 52 Закону № 1961-IV.

Зокрема, пунктом 52.1 статті 52 передбачено, що членство страховика

в МТСБУ припиняється в разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ.

Пунктом 52.2 статті 52 встановлено, що виключення страховика із членів МТСБУ та/або позбавлення статусу повного члена МТСБУ здійснюється рішенням загальних зборів членів МТСБУ за поданням дирекції МТСБУ з таких підстав: а) подання страховиком заяви про припинення членства в МТСБУ або позбавлення статусу повного члена МТСБУ; б) відсутність у страховика ліцензії на обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності або її анулювання; в) припинення дії договору про співпрацю між МТСБУ та страховиком - членом МТСБУ згідно із законодавством; г) виключення страховика - члена МТСБУ з Державного реєстру страховиків (перестраховиків);

ґ) неплатоспроможність (банкрутство) страховика - члена МТСБУ; д) ліквідація страховика - члена МТСБУ як юридичної особи; е) наявність заборгованості страховика - члена МТСБУ з оплати перестрахувальних платежів за договорами перестрахування, укладеними відповідно до вимог МТСБУ, понад шість місяців; є) порушення

страховиком - членом МТСБУ вимог законодавства, положень Статуту МТСБУ, рішень органів управління МТСБУ або договору про співпрацю з МТСБУ.

Підстави позбавлення страховика ліцензії зазначено в розділі 7 Ліцензійних умов. Серед цих підстав, зокрема, нездійснення страховиком страхової діяльності відповідно до виданої ліцензії протягом останніх 12 місяців. Анулювання ліцензії страхової компанії згідно з пунктом 1.8 Ліцензійних умов означає заборону на здійснення страхової діяльності після її анулювання.

Відтак нездійснення страховиком страхової діяльності протягом 12 місяців є підставою для позбавлення його ліцензії на здійснення страхової діяльності, а позбавлення ліцензії з інших підстав у свою чергу є підставою для припинення страхової діяльності, що в обох випадках має наслідком виключення цього страховика зі складу членів МТСБУ (підпункт «б» пункту 52.2 статті 52 Закону № 1961-IV).

За положеннями пунктів 52.4, 52.5 статті 52 Закону № 1961-IV страховик у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Припинення повного членства в МТСБУ позбавляє страховика права укладати договори міжнародного страхування.

Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Крім того, в абзаці третьому пункту 2.5 Положення про застосування Держфінпослуг заходів впливу (затвердженого розпорядженням Держфінпослуг

від 13 листопада 2003 року № 125) прямо передбачено, що в разі призупинення або анулювання ліцензії страховика заборона на здійснення страхової діяльності не поширюється на виконання зобов`язань за вже укладеними договорами.

Таким чином, наслідком анулювання ліцензії страхової компанії буде неможливість укладення такою компанією нових договорів страхування, а також внесення змін до чинних, а не позбавлення її зобов`язань за існуючими договорами. Зобов`язання такої компанії за укладеними раніше договорами не припиняються, тобто виплати страхового відшкодування повинні проводитися в повному обсязі, у тому числі за рахунок страхових резервів.

У випадку укладення страховою компанією договору зі страхувальником після виключення із членства в МТСБУ відповідальність за спричинену шкоду у ДТП за цим страховим договором має нести винна особа. Особа, яка укладає договір зі страховою компанією, має діяти обачливо, з огляду на доступність інформації на сайті МТСБУ, та з`ясувати, чи має така страхова компанія членство в МТСБУ.

Таким чином, у випадку нездійснення страхової діяльності, позбавлення ліцензії та/або виключення страховика зі складу МСТБУ він зобов`язаний виконати всі договірні зобов`язання з відшкодування шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільної відповідальності, укладеними до цього.

Як організація, що створена задля відшкодування шкоди, МТСБУ зобов`язане відшкодувати шкоду, спричинену потерпілим, за певних умов, зокрема, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (підпункт «ґ» частини першої статті 41 Закону), а за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ у таких самих випадках (підпункт «а» пункту 41.2 статті 41 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктами 20.2, 20.3 статті 20 Закону № 1961-IV у разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, бере на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

При цьому згідно з пунктом 7 статті 51 Закону № 1961-IV у разі ліквідації страховика або визнання його банкрутом страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, такий страховик зобов`язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій із цього виду страхування.

Відтак обов`язок з виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі недостатності коштів та майна відповідного страховика, покладено на МТСБУ з моменту визнання цього страховика банкрутом та/або його ліквідації як юридичної особи.

Системний аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що МТСБУ має зобов`язання на відшкодування шкоди замість страховика лише у випадку визнання його банкрутом та/або ліквідації. При цьому немає значення, чи це було підставою для його виключення із числа членів МТСБУ та/або позбавлення його повного членства.

Одночасно у випадку припинення членства страховика в МТСБУ (виключення з числа членів та/або позбавлення повного членства) у зв`язку з банкрутством та ліквідацією, МТСБУ зобов`язане здійснити регламентні виплати на підставі переданих до нього матеріалів усіх укладених договорів обов`язкового страхування у випадку недостатності коштів і майна страховика для здійснення страхових виплат.

Відповідно до зазначеного Закону з моменту визнання судом страховика банкрутом та введення ліквідаційної процедури передбачено обов`язкові умови для проведення МТСБУ регламентних виплат за страховика, що визнаний банкрутом, а саме: підтвердження факту визнання страховика банкрутом; наявність невиконаних зобов`язань страховика за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів; недостатність коштів та майна страховика для виконання його зобов`язань за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Таким чином, МТСБУ відповідно до Закону № 1961-IV відшкодовує шкоду за страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань); в інших випадках страховик зобов`язаний самостійно відшкодувати шкоду, у тому числі в процедурі банкрутства та ліквідації як юридичної особи.

У разі початку процедури банкрутства страховика, потерпіла особа може звернутися з вимогою про відшкодування шкоди у процедурі, передбаченій Кодексом України з питань банкрутства, та захистити своє право на відшкодування шкоди в такий спосіб.

Закон не передбачає обов`язку МТСБУ на відшкодування шкоди замість виключеного члена у випадку виключення зі складу членів МТСБУ з інших підстав, і в цих випадках страховик повинен нести матеріальну відповідальність самостійно на загальних підставах.

Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21), зокрема у пунктах 90, 91.

Установивши, що у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 не зверталась до суду із заявою в процедурі банкрутства у справі № 910/842/18 з вимогами до боржника та ухвалою Господарського суду міста Києва кредитором ПрАТ «СК «Україна» визнана не була, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову, оскільки не дотримання процедури, передбаченої Кодексом України з питань банкрутства, виключає обов`язок відшкодування МТСБУ 3 % річних, інфляційних нарахувань та пені.

Аргументи заявника про те, що судом не було враховано постанову Верховного Суд увід 07 вересня 2021 року у справі № 910/14293/19 є безпідставними, оскільки обставини справи яка переглядається та обставини справи, на які заявник посилається в апеляційній скарзі не є подібними.

За обставин справи № 910/14293/19, на яку посилається заявник, позивач звертався до суду із заявою в процедурі банкрутства з вимогами до боржника.

У справі, яка переглядається, позивач не звертався до суду із заявою в процедурі банкрутства з вимогами до боржника.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від

18 липня 2006 року).

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має правозалишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Більчука О. О. без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05січня 2023 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Більчуком Олександром Олександровичем, залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна