Справа № 206/251/21
Провадження № 2/202/45/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна, про розірвання договору довічного утримання, повернення у власність квартири та скасування заборони на відчуження майна, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року позивач ОСОБА_4 в особі представника адвоката Пашніної Анни Володимирівни звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна, про розірвання договору довічного утримання, повернення у власність квартири та скасування заборони на відчуження майна. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що ОСОБА_4 є літньою людиною, інвалідом II групи з 09 червня 2009 року безстроково, відповідно до Довідки серія МСЕ - ДНА-01 №673848 від 22.06.2009 р., яка не здатна до самообслуговування і потребує постійної сторонньої допомоги з боку спеціалістів. З 25.07.2020 року Позивач перестала повністю ходити.

18 червня 2020 року Позивач уклала з гр. ОСОБА_2 Договір довічного утримання (догляду), який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського (нова назва - Дніпровського) міського округу Бунякіною О.В. та зареєстровано в реєстрі за №585, згідно з яким вона (Позивач) передала у власність Відповідачу квартиру, що належала їй на праві власності, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач прийняла на себе зобов`язання забезпечувати її утриманням та доглядати довічно на умовах цього Договору. Також було передбачено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачеві від набувача оцінюється сторонами на рівні 1000 гривень.

Даний Договір був укладений Позивачем з Відповідачем, оскільки остання разом зі своїм чоловіком пообіцяла Позивачу надавати найкращу медичну допомогу, проводити реабілітаційні заходи, здійснювати належний медичний догляд після якого Позивач знову зможе ходити.

Вказала, що Відповідач неналежно виконує свої обов`язки згідно укладеного з Позивачем Договором довічного утримання (догляду) від 18.06.2020 р., що виражається у наступних діях.

Так, з 18 червня 2020 року, тобто з моменту укладання між Позивачем та Відповідачем Договору і по день подання позову, Відповідач лише декілька разів приїжджала особисто до Позивача. Відповідно до вищевказаного Договору, Відповідач не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання, а саме: лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, прання прасування білизни Позивача. Не здійснювався ремонт побутової та аудіо-, відеотехніки, поточний ремонт квартири Позивача за весь час існування договору. Відповідач лише один раз прибиралась у квартирі Позивача разом зі своїм чоловіком. Не здійснювалися витрати на придбання для Позивача лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів та на її поточне лікування. Відповідач лише один раз придбала засоби особистої гігієни, а саме - підгузки для Позивача. Також не здійснювалося забезпечення Позивача продуктами харчування шляхом організації їх за місцем проживання та оплати їх вартості. Відповідач лише кілька разів придбала продукти харчування для Позивача.

Зазначила, що після підписання Договору, за ініціативою Відповідача у квартирі разом з Позивачем проживали різні люди (квартиранти), які нібито повинні були доглядати за Позивачем, проте відповідного та належного догляду з їх боку не здійснювалось. Одним квартирантом, який проживав разом з Позивачем, було завдано тілесних пошкоджень Позивачу, іншим квартирантом було викрадено ключі від квартири Позивача.

Останній раз в квартирі разом з Позивачем проживала невідома особа, оскільки остання не мала навіть оформленого належним чином паспорту громадянина України. Вищевказана особа постійно перебувала в стані алкогольного сп`яніння, оскільки майже щодня вживала алкогольні напої.

Вищевказана невідома особа (квартирантка), на початку грудня 2020 року забувши та залишивши на плиті включену газову плиту з їжею, пішла з квартири. Про даний факт стало відомо випадково, оскільки в цей день онука Позивача прийшла до Позивача для того, щоб відкрити двері квартири Позивачки для працівника пошти, та побачив на газовій плиті включений газ з їжею. Вищевказані події могли призвести до виникнення пожежі у квартирі з відповідними негативними наслідками для Позивача та мешканців всього будинку, оскільки власноруч Позивач не мала змоги виключити газову плиту через неможливість пересуватися.

Також, у зв`язку з несплатою коштів Відповідачем за послуги мобільного зв`язку Позивача, Позивач одного разу впала з ліжка та не могла самостійно піднятися до ліжка, а тому Позивачу прийшлось гучно кричати аби її почули сусіди та прийшли на допомогу. Так, сусідка яка проживає поверхом вище від Позивача, почувши крики Позивача одразу повідомила онуку Позивачки, яка також проживає поверхами вище, одразу відреагувала та прийшла до квартири та допомогла Позивачу.

Також звернула увагу на наступне, що Позивач отримує пенсію у розмірі близько 2 100,00 грн., проте ці кошти вона не отримувала, оскільки за ініціативою Відповідача, ці кошти отримували квартиранти, яких підселював Відповідач, які потім витрачали пенсію Позивача для нібито її утримання (придбання продуктів харчування, сплату комунальних платежів). Однак, продуктів харчування, ліків, засобів особистої гігієни, оскільки Позивач є інвалідом та не здатна для самообслуговування, необхідних для нормальної життєдіяльності Позивача ,придбано не було.

Таким чином, пенсія, яку мала б отримувати Позивач, отримували особи яких підселювала Відповідачка, які навіть не сплачували орендної плати за проживання у квартирі Позивача. Також квартиранти повністю користувалися усіма комунальними послугами, без відповідної їх компенсації Позивачу. Усе вищевказане може бути підтверджено свідками з боку Позивача.

Просила суд звернути увагу на те, що Позивач до моменту укладання з Відповідачем Договору та навіть після його підписання отримувала соціальні послуги від Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Індустріальної районної у місті ради, проте Відповідач у власних інтересах приховала цей факт від співробітників Центру.

Додатково повідомила суд, що Відповідач після укладання Договору довічного утримання від 18.06.2020 р. без згоди Позивача забрала її майно, а саме: правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_2 та екземпляр Позивача оригіналу Договору довічного утримання від 18 червня 2020 року та на сьогоднішній день не повернула Позивачу. У зв`язку з вищевикладеним, Позивачем було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення (за ст.185 КК України) до Індустріального ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Також, адвокатом Пашніною А.В. було підготовлено та подано адвокатський запит №28/12 від 28.12.2020 р. до Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 8» Дніпровської міської ради для підтвердження того факту, що Відповідач жодного разу не зверталася до спеціалістів (лікарів) для надання медичної допомоги Позивачу.

30 грудня 2020 року Позивачем, у зв`язку з неналежним виконанням з боку Відповідача умов договору, було направлено Відповідачу Вимогу про розірвання договору довічного утримання (догляду) від 18.06.2020 р. Проте, на момент подання цієї позовної заяви Відповідач проігнорувала вимогу Позивача та не розірвала добровільно Договір.

Просила суд: розірвати договір довічного утримання, укладений 18 червня 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу Бунякіною О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 585; застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання та повернути шляхом визнання за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 ; скасувати заборону приватного нотаріуса Бунякіної О.В. від 18 червня 2020 року на відчуження нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка накладена на підставі договору довічного утримання від 18 червня 2020 року з вилученням з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 січня 2021 року, справу розподілено судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська Маштаку К.С., ухвалою якого від 25 січня 2021 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна, про розірвання договору довічного утримання, повернення у власність квартири та скасування заборони на відчуження майна, передано за підсудністю до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 лютого 2021 року, у вказаній цивільній справі, визначено головуючим суддею - суддю Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Слюсар Л.П., ухвалою якої від 23 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні.

13.04.2021 року до суду від третьої особи приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіної О.В. надійшли пояснення на позов, в яких вказала, що під час посвідчення нею 18.06.2020 року за реєстром №585 договору довічного утримання, за яким ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 зобов`язалася надавати ОСОБА_4 утримання довічно відповідно до умов договору. Після посвідчення договору відбувся перехід права власності на вказану квартиру на ім`я ОСОБА_2 не було порушено жодних норм чинного законодавства, були дотримані права та законні інтереси сторін правочину, їх права та обов`язки їм було роз`яснено, а також їм були роз`яснені всі норми законодавства, що регулюють механізм посвідчення та вчинення правочину даного виду. В позові ОСОБА_4 підтверджує реальність намірів під час укладання договору та повідомляє про порушення його виконання з боку ОСОБА_2

07.05.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій вказала на те, що позовні вимоги не визнає, не погоджується з обставинами та правовими підставами, наведеними Позивачем у позові. Не погоджується з твердженням позивача про не отримання догляду та матеріального забезпечення від неї. Та, як вказала позивачка 29.12.2020 року, в якості досудового врегулювання спору, позивач направила на адресу її реєстрації вимогу про розірвання договору довічного утримання. Підставою розірвання договору позивач вважає невиконання/неналежне виконання нею обов`язків за договором протягом червня грудня 2020 року. Вказала, що на виконання умов договору за період з червня 2020 року по грудень 2020 року відповідачем наданий догляд та утримання, передбачені п.2.2 договору проведене генеральне прибирання квартири, в якій проживає Позивач, встановлена автоматична пральна машина, наданий в користування позивача телевізор, мікрохвильова піч, мобільний телефон, за власні кошти Відповідача Позивач забезпечувалася харчуванням, предметами особистої гігієни, медикаментами, постільною білизною, сплачувалися комунальні послуги за квартиру, оплачувалися послуги мобільного зв`язку, тощо. З серпня 2020 року для позивача була найнята доглядальниця, яка здійснювала догляд за позивачем і якій за особисті кошти Відповідача виплачувалася винагорода у розмірі 2000 грн. в місяць.

Відповідачем ведеться журнал витрат, понесених на утримання та догляд Позивача за договором, в якому кожного місяця Позивач своїм підписом підтверджувала факт реального утримання та догляду.

Окрім того, кожного місяця 2020 року (з дати укладання договору) Позивачем оформлялася розписка про отримання догляду та утримання та догляду згідно умов договору. Твердження Позивача про те, що в червні -грудні 2020 року Позивачу не надавався відповідачем догляд та утримання згідно умов договору не відповідають дійсності та суперечать фактичним обставинам справи та спростовуються наданими відповідачем доказами по справі.

Через професійну зайнятість і неможливість в подальшому постійно готувати для Позивача їжу, здійснювати закупку продуктів та медикаментів, купати її щонеділі з 15 листопада 2020 року для Позивача на її вимогу була найнята інша доглядальниця, яка проживала разом з Позивачем в квартирі і здійснювала за нею догляд.

Відповідач домовилась з Позивачем, що матеріальне забезпечення, яке вона повинна надавати їй щомісяця в розмірі 1000,00 грн. вона буде сплачувати за комунальні послуги, за квартиру, в якій проживає Позивач, або надавати їй їх особисто для задоволення потреб, зазначених в п.2.2 договору. Крім того, відповідач сплачувала власні грошові кошти в якості винагороди доглядальниці у розмірі 2000,00 грн., яка здійснювала щоденний догляд за Позивачем.

Вказала, що в грудні 2020 року помер її чоловік, що стало важкою втратою і на деякий час вивело зі звичного ритму життя. Відповідач була спокійна за Позивача, оскільки знала, що з нею проживає доглядальниця, яку вона сама обрала і запросила для сумісного проживання в квартирі.

Після того, як Позивач дізналася про смерть чоловіка Відповідача, вона змінила своє ставлення до Відповідача на негативне, у цьому ж місяці родичі Позивача виселили доглядальницю, яка була нанята для Позивача, змінили замок, заселили іншу жінку, яка здійснює догляд за Позивачем. І як, Відповідач пізніше дізналася, звернулися до поліції з заявою про вчинення Відповідачем кримінального правопорушення, та на початку січня 2021 подали позов до суду про розірвання договору довічного утримання. Самостійно позивач не могла вчинити таких дій, оскільки вже багато років не покидає свого житла через інвалідність.

В грудні 2020 року на прохання Позивача вона повернула їй документи, які зберігала на її прохання (паспорт, ІПН, договір, особисті документи).

Вважає, що неприпустимим та несумлінним з боку Позивача отримавши від Відповідача та її чоловіка всебічний догляд, піклування та грошове утримання за сім місяців 2020 року у розмірі більш ніж 32000 грн., засвідчуючи всі отримані послуги, витрачені Відповідачем грошові кошти власним підписом у журналі витрат, який Відповідач веде, надаючи розписки по отримані послуги в повному обсязі, звертатися із вимогами про розірвання договору через невиконання Відповідачем обов`язків за договором.

Вказала, що позивач свідомо зловживає процесуальними правами, наданими їй чинним цивільним процесуальним законодавством України і подала завідомо безпідставний позов і створила спір, що має штучний характер.

Усвідомлюючи, що Позивач не бажає йти з нею на контакт, та бажаючи надавати їй допомогу, у 2021 року Відповідач продовжила сплачувати комунальні платежі за квартиру. Позивач відмовилась отримувати грошові кошти особисто та підписувати будь-які документи про надання утримання за умовами договору.

З початку 2021 року Позивач жодного разу їй не телефонувала та не просила про будь-яку допомогу. Відповідач вказала, щоб уникнути непорозумінь та штучних звинувачень з боку Позивача та забезпечити її грошовими коштами згідно умов договору вона буде спрямовувати кошти поштовим переказом за адресою проживання Позивача. Вважає, що підстави для розірвання договору довічного утримання відсутні. Просила в позові відмовити.

20.05.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вказала, що з моменту укладання між Позивачем та Відповідачем Договору (з 18 червня 2020 року) і по сьогоднішній день, Відповідач лише декілька разів приїжджала особисто до Позивача. Також з січня 2021 року по сьогоднішній день жодного разу не телефонувала Позивачу та жодного разу не приїжджала. Догляд за Позивачем здійснюють інші люди.

Посилання Відповідача на придбання побутової техніки (автоматична пральна машина, телевізор, мікрохвильова піч, мобільний телефон) жодним належним та допустимим доказом не підтверджується.

Розписки, які складені Відповідачем до суду складені не власноруч Позивачем, а надруковані самим Відповідачем, наявний лише підпис Позивача. Вищевказані розписки ставлять під сумнів реальність їх складання, оскільки текст, який міститься на них міг бути складений вже після підписання самого документу, а зміст розписки взагалі міг бути невідомим для Позивача.

Журнал витрат також складений самим Відповідачем (власноруч) та містить лише підпис Позивача. Сторінка журналу, же наявний запис за грудень 2020 року взагалі не містить підпису Позивача.

Зазначила, що суми витрати, які зазначені в журналі витрат не підтверджується належними та допустимими доказами з боку Відповідача. Квитанції надані Відповідачем за період з червня 2020 року по грудень 2020 року є неналежними доказами, оскільки не підтверджують реальне виконання Договору, не підтверджують реальний факт передання цих товарів саме Позивачу. Надані квитанції, окрім нібито придбаних товарів для Позивача, містять також інші товари придбані Відповідачем для особистих потреб, що в даному випадку взагалі унеможливлює розмежування їх між собою. Так в квитанції від 24.07.2020 року вбачається купівля надувного басейну; в квитанціях від 20.09.2020, 13.09.2020 відсутній перелік придбаних товарів, Відповідач власноручно дописала придбані товари; в квитанції від 18.07.2020 року міститься придбання бензину на автозаправці. Загальна сума відповідно до наданих квитанцій за період з червня 2020 року по грудень 2020 року становить близько 13000 грн., а сума зазначена відповідачем в журналі -32507 грн. 47 коп.

Платіжні документи про придбання продуктів харчування та медичних препаратів, на які посилається Відповідач, не свідчать про передачу вказаних товарів Позивачу.

Стосовно найнятих з боку Відповідача доглядальниць для Позивача, представник Позивача вказав, що в позовній заяві вже зазначено стосовно їх неналежного виконання обов`язків по догляду за Позивачем.

Зазначила, що громадянка ОСОБА_2 не зверталася до лікаря загальної практики сімейного лікаря, з яким ОСОБА_4 укладено декларацію про вибір лікаря стосовно надання пацієнтці медичної допомоги.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2021 року закрито підготовче провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав та просила суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання договору довічного утримання не визнала з підстав наведених в відзиві на позовну заяву та просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна О.В. відповідно до заяви, просила суд розглядати справу за її відсутності.

Допитані в судовому засіданні 19.08.2021 року свідки:

Свідок ОСОБА_5 , знайома з ОСОБА_6 з 2003 року повідомила, що вона знала доглядальницю ОСОБА_7 , яка зранку вживала спиртні напої, їй за догляд не платили, а пообіцяли допомогу в отриманні паспорту, який вона загубила. Бабуся скаржилася на доглядальницю.

Свідок ОСОБА_8 , з 2005 року сусідка ОСОБА_4 по тамбуру. Розповіла про те, що прийшов ОСОБА_9 і сказав, що він уклав договір довічного утримання з ОСОБА_6 , його дружину бачила тричі. Бабуся залишалася без догляду, вона скаржилася на неналежний догляд. ОСОБА_9 повинен був організувати санаторне лікування, медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_10 , кума ОСОБА_3 , розповіла, що в ОСОБА_11 в квартирі проживав квартирант, який допомагав бабусі. ОСОБА_12 заходила не часто, оскільки була вагітною. Коли квартирант переїхав бабуся залишилася одна. Після народження дитини, онука ОСОБА_13 стала доглядати за бабусею. ІНФОРМАЦІЯ_1 хрестили доньку ОСОБА_14 , а наступного дня зателефонувала сусідка і повідомила, що якийсь чоловік, який є адвокатом, ходить до ОСОБА_15 . Підгузки бабусі вранці і ввечері замінювала ОСОБА_16 . Відповідачку бачила один раз, коли вона виходила з автомобіля.

Свідок ОСОБА_3 , онука позивача, повідомила суду про те, що до бабусі вона заходила через день. Бачила відповідачку лише двічі, яка перший раз прибирала в квартирі, а на другий раз готувала їжу. ОСОБА_17 приходила до бабусі щопонеділка. В холодильнику нічого не було з їжі, він був порожній. Коли бабуся перестала ходити, то чоловік відповідачки казав, що вони не зобов`язані змінювати підгузки. Бабуся стала лежачою та перестала ходити через тиждень після укладання договору довічного утримання. Спочатку була доглядальниця, яка виносила продукти з квартири, зловживала спиртними напоями, інша доглядальниця вдарила бабусю. В квартирі жив квартирант, який оплачував своє проживання та за рахунок цих коштів оплачувалися послуги доглядальниць. Бабуся спочатку не скаржилася, в неї не було ні паспорта, ні ідентифікаційного номера. Догляд бабусі обіцяв ОСОБА_18 , він також обіцяв бабусі санаторне лікування. Бабуся пенсію отримувала сама. Причиною розірвання договору довічного утримання є поганий догляд.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2021 року провадження у цивільній справі зупинено до визначення правонаступників

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2022 року поновлено провадження у цивільній справі та залучено ОСОБА_3 до участі у справі в якості правонаступника позивача ОСОБА_4 .

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків:ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є літньою людиною, пенсіонеркою, інвалідом II групи з 09 червня 2009 року безстроково, відповідно до Довідки серія МСЕ - ДНА-01 №673848 від 22.06.2009 р, яка не здатна до самообслуговування і потребує постійної сторонньої допомоги з боку спеціалістів (а.с.5,9,10). Отримувала безоплатне обслуговування від Відділу Комунальної установи «Дніпропетровський міський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Дніпровської міської ради в Індустріальному районі. Наказом Відділу №05/164 від 08 липня 2020 року ОСОБА_4 знята з безоплатного обслуговування з 08.07.2020 року, у зв`язку з укладанням договору довічного утримання (догляду) (а.с. 71,71 зв.). З 25.07.2020 року Позивач перестала повністю ходити. Відповідно до договору довічного утримання, укладеного 18 червня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В., зареєстрованому в реєстрі за №585, ОСОБА_4 (Відчужувач) передала у власність ОСОБА_2 (Набувач) належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 , взамін чого набувач ОСОБА_2 зобов`язується забезпечувати Відчужувача утриманням довічно, а у разі втрати здоров`я також довічно доглядом.

Відповідно до п.2.1 Договору Набувач зобов`язаний у встановлені строки та в обсязі, передбаченому цим договором здійснювати утримання (догляд) Відчужувача.

Згідно з п.2.2. Договору, утримання Договору утримання (догляд) Позивача з боку Відповідача повинно відбуватися у вигляді:

- надання побутових послуг (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, вологе прибирання квартири, прання та прасування білизни - за вимогою);

- виконання різних видів ремонтних робіт (ремонт побутової та аудіо-, відеотехніки, поточний ремонт квартири тощо);

- витрат на придбання для Відчужувача лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів та на його поточне лікування за вимогою Відчужувача та згодою сторін;

- допомоги у забезпеченні надання Відчужувачеві за його вимогою медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями - спеціалістами (діагностичне обстеження, процедури, маніпуляції, консультування, уколи, масаж, тощо);

- допомоги у забезпеченні Відчужувачеві у разі потреби, визначеної висновком МСЕК, відповідними технічними та іншими засобами реабілітації, крім протезів з дорогоцінних металів та за умови, що Відчужувач не буде належати до категорії населення, які забезпечуються технічними засобами реабілітації за рахунок коштів, спеціально передбачених в Державному бюджеті Фонду соціального захисту інвалідів;

- забезпечення Відчужувача продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем проживання та оплати їх вартості;

- забезпечення необхідним одягом;

- поточний ремонт комунікацій, які можуть вийти з ладу у квартирі;

- забезпечення представництва інтересів Позивача в органах державної влади, місцевого самоврядування, органах соціального захисту та інших підприємствах, установах, організаціях будь-яких форм власності.

Згідно з п.2.3 Набувач зобов`язаний поховати Відчужувача у випадку його смерті.

Відповідно до п.3.1. Договору грошова оцінка матеріального забезпечення та усіх видів догляду (опікування), яке щомісячно має надаватися Позивачеві, спільно оцінюється сторонами на рівні 1 000,00 грн. (однієї тисячі гривень 00 коп.).

Згідно з п.3.2. Договору оцінка матеріального забезпечення, передбачена цим договором, підлягає індексації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.3.3. Договору Відповідач може надавати Позивачеві грошові кошти готівкою як для задоволення потреб, зазначених у п.2.2 цього договору так і з будь- яких інших підстав або за будь-яких інших умов. Надання додатково готівкових коштів є правом, а не обов`язком Відповідача.

Відповідно до п.4.1 Договору Відчужувач має право:

- вимагати своєчасного та повного надання утримання та догляду від Відповідача відповідно до п.2.2 Договору; .

- вимагати розірвання договору та повернення переданого за ним нерухомого майна у разі невиконання або неналежного виконання Відповідачем своїх обов`язків за Договором.

У зв`язку з посвідченням вищевказаного Договору приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною було накладено заборону відчуження квартири АДРЕСА_2 , яка належать ОСОБА_2 , до виконання договору, зареєстровано в реєстрі за № 585. Також, 18 червня 2020 щодо квартири АДРЕСА_2 , до Реєстру було внесено запис про обтяження № 36949929 (а.с.15).

Отже, умовами Договору довічного утримання (догляду) передбачено, що ОСОБА_2 зобов`язується довічно утримувати ОСОБА_4 , надаючи їй комплекс послуг.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.197).

Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №69720268 від 11.08.2022 року, наданою Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_4 , заведено спадкову справу №1003/2021, номер у спадковому реєстрі 68861949 (а.с.228-229).

Відповідно до листа Шостої дніпровської державної нотаріальної контори №2565 від 07.10.2022 року ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину (а.с.233).

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно.

Згідно з ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Набувач може бути зобов`язаний забезпечити відчужувача або третю особу житлом у будинку (квартирі), який йому переданий за договором довічного утримання (догляду), що визначено у частині 1 статті 750 ЦК України.

У статті 748 ЦК України закріплено, що набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.

ОСОБА_4 виконала свої зобов`язання за договором, передавши у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 .

Як вказала в судовому засіданні представник позивача, причиною розірвання договору довічного утримання є невиконання ОСОБА_2 істотних умов договору, що є підставою для розірвання його в судовому порядку. Вказала, що з 18 червня 2020 року, тобто з моменту укладання між Позивачем та Відповідачем Договору і по день подання позову, Відповідач лише декілька разів приїжджала особисто до Позивача. Відповідно до договору, відповідач не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання, а саме відповідач не здійснювала: лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, прання прасування білизни Позивача; ремонт побутової та аудіо-, відеотехніки, поточний ремонт квартири Позивача; за весь час існування договору, Відповідач лише один раз прибиралась квартирі Позивача разом зі своїм чоловіком; витрати на придбання для Позивача лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів та на його поточне лікування за вимогою Позивача; відповідач лише один раз придбав засоби особистої гігієни, а саме - підгузки для Позивача; забезпечення Позивача продуктами харчування шляхом організації їх до за місцем проживання та оплати їх вартості; Відповідач лише декілька разів придбала продукти харчування для позивача; поточний ремонт комунікацій квартири позивача не здійснювався. Після підписання Договору, за ініціативою Відповідача у квартирі разом з Позивачем проживали різні люди (квартиранти), які нібито повинні були доглядати за Позивачем, проте відповідного та належного догляду з їх боку не здійснювалось. Одним квартирантом, який проживав разом з Позивачем було завдано тілесних ушкоджень. Відповідач же не надавала реальний догляд.

Відповідачка в судовому засіданні з обставинами та правовими підставами наведеними позивачем в позові та представником позивача в судовому засіданні не погодилась. Вказала, що на її думку, всі належні умови для життя вона разом з чоловіком для позивача створили та добросовісно виконувала умови договору довічного утримання. Вважає, що після смерті чоловіка відповідача, а саме у грудні 2020 року, позивачка змінила до неї своє ставлення, родичі позивача виселила доглядальницю, змінили замок та заселили в квартиру іншу жінку, яка стала здійснювати догляд з позивачем. Вважає, що вона належним чином виконувала умови договору довічного утримання від 18.06.2020 та домовленості, які існували між ними. Істотних порушень умов договору Відповідачем не допускалось, все на що Позивач розраховувала при укладанні договору, вона отримувала від неї. Підстави для розірвання договору довічного утримання від 18.06.2020 року відсутні. Позивачем не надано належних доказів про невиконання чи неналежне виконання нею умов договору та матеріального забезпечення Позивача. Надані відповідачем докази спростовують твердження позивача про невиконання чи неналежне виконання нею своїх обов`язків за договором та істотного порушення умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:

1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини;

2) на вимогу набувача.

У Договорі довічного утримання від 18 червня 2020 року, посвідченого Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною, зареєстрованого в реєстрі за № 585, позивачем та відповідачем також було обумовлено, що цей договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу Відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання Набувачем своїх обов`язків незалежно від вини ( п.8.1 Договору) .

Згідно за статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З показань допитаних під час розгляду справи в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , судом встановлено, що ОСОБА_4 скаржилася на неналежний догляд. Свідки повідомили суду також про те, що вони бачили ОСОБА_2 у квартирі позивача двічі, тричі, та навіть один раз, коли вона приїздила на автомобілі. Фактично догляд здійснював чоловік відповідача ОСОБА_18 . Такі показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , на переконання суду, свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 не виконувала передбачених договором обов`язків щодо забезпечення позивача ОСОБА_4 ліками та продуктами харчування, а також допомоги у приготуванні їжі. Також з січня 2021 року по день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач не здійснювала догляд за ОСОБА_4 , та не приїжджала.

Крім того, відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №8 Дніпровської міської ради № 28/12 від 28.12.2020 року зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється пацієнткою Центру на підставі укладеної декларації від 11.07.2018 року №0000-Р126-7Х31 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, а саме декларація укладена з лікарем загальної практики сімейним лікарем амбулаторії загальної практики сімейної медицини №6 ОСОБА_19 . Громадянка ОСОБА_2 не зверталася до лікаря загальної практики сімейного лікаря, з яким ОСОБА_4 укладено декларацію про вибір лікаря стосовно надання пацієнтці медичної допомоги.

Щодо надання послуг у догляду доглядальницями, а не особисто відповідачем, то сторони домовились, що послуги з утримання (догляду) можуть надаватися як особисто Набувачем, так і третіми особами за рахунок Набувача або Відчужувача, то як встановлено в судовому засіданні доглядальниці неналежним чином виконували свої обов`язки, що підтверджено показами свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , що відповідач ОСОБА_2 не виконувала передбачений договором довічного утримання обов`язок щодо догляду.

Суд не приймає до уваги надані відповідачем квитанції щодо оплати за комунальні послуги (вивіз сміття, за доставку газу, плата за тепло і гарячу воду, електропостачання, плата за воду і каналізацію, комунальні послуги), які здійснені в грудні 2020 року та січні 2021 року (а.с.106-108, 118-120), оскільки вони здійснені після виселення доглядальниці, яку найняла Відповідач та направлення вимоги про розірвання договору довічного утримання, а також зазначений обов`язок не був передбачений Договором.

Суд критично відноситься до наданих відповідачем квитанцій про надання послуг за період з червня 2020 року по грудень 2020 року, оскільки вони не свідчать про передачу вказаних товарів позивачу. Як вбачається із квитанції, окрім нібито придбаних товарів для Позивача, містять також інші товари придбані Відповідачем для особистих потреб, що в даному випадку взагалі унеможливлює розмежування їх між собою. Так в квитанції від 24.07.2020 року вбачається купівля надувного басейну; в квитанціях від 20.09.2020, 13.09.2020 відсутній перелік придбаних товарів, Відповідач власноручно дописала придбані товари; в квитанції від 18.07.2020 року міститься придбання бензину на автозаправці. Загальна сума відповідно до наданих квитанцій за період з червня 2020 року по грудень 2020 року становить близько 13000 грн., а сума зазначена відповідачем в журналі -32507 грн. 47 коп., та відповідно і не бере до уваги наданий відповідачем журнал витрат.

Суд критично відноситься до тверджень Відповідача про придбання для Позивача побутової техніки (автоматична пральна машина, телевізор, мікрохвильова піч, мобільний телефон) оскільки це не підтверджено, жодним належним та допустимим доказом.

Також суд не приймає до уваги посилання Відповідача на те, що з січня 2021 року нею щомісячно надавалася матеріальна допомога Позивачу в розмірі 1000 грн., яка передбачена умовами договору та направлялися поштові перекази на її адресу, оскільки Позивач зазначені кошти не отримувала, та поштові перекази поверталися Відповідачу. Крім того, зазначені перекази здійснювалися вже після подання до суду позовної заяви про розірвання договору довічного утримання.

ОСОБА_4 також направляла на адресу відповідача ОСОБА_2 за допомогою засобів поштового зв`язку заяву про розірвання договору довічного утримання від 29 грудня 2022 року (а.с. 21), в якій повідомляла про невиконання останньою умов договору довічного утримання та пропонувала розірвати даний договір, однак відповідач на заяву позивача не відреагувала, в позасудовому порядку спір вирішений не був.

Суд також виходить з того, що сам по собі факт звернення ОСОБА_20 за життя з позовом про розірвання договору довічного утримання, свідчить про неналежне виконання Відповідачем обов`язків за договором.

Враховуючи все вищенаведене суд доходить до переконливого висновку, що відповідач дійсно не виконувала обов`язки, покладені на неї Договором довічного утримання від 18 червня 2020 року, посвідченим Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 585.

З огляду на те, що позивачем підтверджено належними доказами факт невиконання відповідачем умов договору, а відповідачем належними доказами встановлений судом факт не спростовано, суд вважає, що наявні законні підстави для розірвання договору довічного утримання за рішенням суду.

У зв`язку з викладеним суд доходить висновку про необхідність розірвати Договір довічного утримання від 18 червня 2020 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною, зареєстрований в реєстрі за № 585, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦПК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Положеннями ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У зв`язку з тим, що договір довічного утримання розірвано за рішенням суду, яке набрало законної сили, суд за приписами ст.ст. 392, 756 ЦК України поновлює поновлює право власності ОСОБА_4 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та державну реєстрацію права власності на вказану квартиру.

Щодо заявлених позовних вимог позивача в частині скасування заборони приватного ОСОБА_21 від 18 червня 2020 року на відчуження нерухомого майна з вилученням з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження, то суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката.

Таким чином, оскільки обтяження: заборона на нерухоме майно, а саме квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , накладено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В. на підставі договору довічного утримання від 18 червня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В.., зареєстрованого в реєстрі за № 585, який судовим рішенням розірвано, то і підстава для обтяження нерухомого майна відпала.

Відтак, оскільки зняття заборони з нерухомого майна в даному випадку можливе в позасудовому порядку, суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги щодо скасування такої заборони.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд доходить до переконливого висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. частково

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись: ст. ст. 744-751, 755,756 ЦК України, ст. ст. ст.ст.2,4,5,10,11,12,76-82,141,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна (49000, м.Дніпро, вул.Князя Володимира Великого, 22, прим.23, 24), про розірвання договору довічного утримання, повернення у власність квартири та скасування заборони на відчуження майна задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 18 червня 2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу Бунякіною О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 585.

Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання та повернути шляхом визнання за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 .

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст буде складено 10.02.2023 року.

Суддя Л.П. Слюсар