08.02.2023 Справа № 756/5242/21
Справа №756/5242/21
Провадження №2/756/527/23
У Х В А Л А

08 лютого 2023 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі - Марценюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання в частині недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги, скасування записів про зміну іпотекодержателя,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі - АТ "Дельта Банк"), товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" (далі - ТОВ "Укрдебт Плюс"), треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги в частині, скасування записів про зміну іпотекодержателя.

Представником позивача подано суду заяву про відкладення розгляду справи.

Представником АТ "Дельта Банк" до суду подано заяву про розгляд їх клопотання щодо закриття провадження у справі та вирішення питання щодо підвідомчості данного позову за відсутності осіб, що не з`явилися в судове засідання.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлялися належним чином, причин неявки до суду не повідомили.

З огляду на належне повідомлення учасників справи про час та місце судового засідання, враховуючи заяву представника АТ "Дельта Банк", суд вважає можливим в цілях процесуальної економії вирішити ініційоване питання за відсутності останніх.

За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У відповідності до ст. 1 ГПК України, Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Ст. 20 ГПК України визначає предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за ч. 1 цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч. 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

З аналізу наведеної норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та, 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно ч.ч. 1, 2, 6ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції, господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Ст. 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в ст. 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями ст. 20 цього Кодексу (як приклад, п. п. 5, 10, 14 ч. 1 цієї статті).

Таким чином, стороною у господарському процесі може бути і фізична особа, яка не є підприємцем.

Наведене вище свідчить про те, що господарським судам підвідомчі зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України спори за виключенням тих, де стороною правочину, з приводу якого виник спір, є фізична особа (п. п. 5.26, 5.27 постанови Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 902/644/18).

За ч. 1 ст. 173 ГК зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ст. 179 ГК України).

Господарським договором є домовленість, укладена за встановленим змістом та формою, між учасниками господарських правовідносин, спрямована на встановлення, зміну чи припинення прав та обов`язків, досягнення конкретної мети та забезпечується у випадку порушення можливістю застосування небажаних наслідків.

Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання, є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 15 листопада 2019 року № 2083/К в частині відступлення ПАТ "Дельта Банк" на користь ТОВ "Укрдебт Плюс" права вимоги до позичальника, яка одночасно є іпотекодавцем, ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту від 11 вересня 2006 року № 0 та договором іпотеки від 11 вересня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., зареєстрованим в реєстрі за № 3113, а також за договором про надання споживчого кредиту від 16 травня 2008 року № 0 та договором іпотеки від 16 травня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., зареєстрованим в реєстрі за № 2444.

Аналізуючи ознаки, притаманні господарському договору та зміст договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 листопада 2019 року № 2083/К, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Укрдебт Плюс", суд дійшов висновку, що вказаний правочин є господарським договором (стороною якого не може бути фізична особа).

З огляду на те, що позивач просить визнати недійсним господарський договір, такий спір незалежно від його суб`єктного складу підвідомчий господарському суду та не може розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Вимога ОСОБА_1 про скасування у Державному реєстрі іпотек записів про зміну іпотекодержателя з ПАТ "Дельта Банк" на ТОВ "Укрдебт Плюс" за іпотечним договором від 11 вересня 2006 року, укладеним між нею та АКІБ "УкрСиббанк" та за іпотечним договором від 16 травня 2008 року, укладеним між нею та АКІБ "УкрСиббанк", є похідною від спору про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 листопада 2019 року № 2083/К, укладеним ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Укрдебт Плюс" в частині відступлення права вимоги до позичальника, яка одночасно є іпотекодавцем, ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту від 11 вересня 2006 року № 0 та договором іпотеки від 11 вересня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., зареєстрованим в реєстрі за № 3113, а також за договором про надання споживчого кредиту від 16 травня 2008 року № 0 та договором іпотеки від 16 травня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., зареєстрованим в реєстрі за № 2444.

Отже, така вимога за приписами п. 13 ч. 1 ст. 20 ГПК України підвідомча господарському суду.

Подібні правові висновки викладено у Постанові Верховного Суду від 21.04.2020 у справі №910/17433/19, Постанові Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 року у справі № 910/17902/20, Постанові Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 року у справі № 910/20501/20.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи вищезазначене суд вважає, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та відноситься до юрисдикції господарського суду і підлягає розгляду в порядку визначеному ГПК України.

Керуючись ст. 19, 255 ЦПК України, ст. 1, 2, 4, 20, 45 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання в частині недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги, скасування записів про зміну іпотекодержателя - закрити у зв`язку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А. В. Шевчук