Єдиний номер справи 471/520/21
Провадження 22-ц812/132/23 Головуючий по 1 інстанції Гукова І.Б.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2023р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 01 листопада 2022р.

за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Волошиної Наталії Василівни, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Грицаєнко Л.М., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановила:

У червні 2021р. ОСОБА_2 пред`явив позов до приватного нотаріуса Малярчук Н.В., ОСОБА_3 і з врахуванням подальших уточнень і доповнень просив про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Позивач зазначав, що рішенням Арбузинського суду Миколаївської області від 10.12.2018р. його визнано братом ОСОБА_4 третього ступеня споріднення, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.08.2009р. ОСОБА_4 склала заповіт, яким належну їй земельну ділянку площею 8,22 га заповідла ОСОБА_3

13.08.2013р. вказану земельну ділянку ОСОБА_4 заповідала його дочці - ОСОБА_5 .

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 19.02.2015р. заповіт на ім`я ОСОБА_5 було визнано недійсним.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 09.04.2015р. це рішення було змінено із зазначенням про встановлення нікчемності заповіту на ім`я ОСОБА_5 .

Знаючи про наявність заповіту на ім`я дочки він не подавав у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а звернувся лише 02.03.2015р., але йому було роз`яснено про пропуск ним строку для прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 згоди на продовження строку на прийняття спадщини не надала, а такий строк ним було пропущено з поважних причин, позивач просив про задоволення позову.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 01 листопада 2022р. у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

ОСОБА_3 , в поданому відзиві на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просила розглядати справу за її відсутності.

У задоволені клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи ухвалою суду відмовлено, причини неявки визнані неповажними.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст.1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по п`яту чергу.

Згідно із ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно із п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то положення ч.3 ст.1272 ЦК України не застосовуються.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після якої залишилося спадкове майно, в тому числі земельні ділянки площами 7,9239 га, 0,2961 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, які належали померлій відповідно до Державного акта на право власності на землю серії 111-МК № 041476, виданого 13 серпня 2002р. Сергіївською сільською радою Братського району Миколаївської області на підставі розпорядження Братської райдержадміністрації №173-р від 13.06.2002р.

18 серпня 2009р. ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Грицаєнко Л.М., яким заповідала земельну ділянку площею 8,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, яка належить їй на підставі Державного акта серії 111-МК № 041476, виданого 13 серпня 2002р. Сергіївською сільською радою Братського району Миколаївської області - ОСОБА_3

13 серпня 2013р. ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений ОСОБА_6 - секретарем Виконавчого комітету Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, яким заповідала земельну ділянку площею 8,22 га, яка належить їй на підставі Державного акта серії 111-МК № 041476, виданого 13 серпня 2002р. Сергіївською сільською радою Братського району Миколаївської області - ОСОБА_5 .

Заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 в установлений ст.1270 ЦК України строк подали ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 19.02.2015р. ухваленим за позовом ОСОБА_3 (справа №471/969/14-ц) заповіт на ім`я ОСОБА_5 визнано недійсним.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 09.04.2015р. це рішення було змінено із зазначенням про встановлення нікчемності заповіту на ім`я ОСОБА_5 .

Ухвалою касаційного суду від 30 вересня 2015р. рішення Братського районного суду Миколаївської області від 19.02.2015р. в незміненій частині та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 09.04.2015р. залишені без змін.

Підставою для ухвалення такого судового рішення слугувало порушення ч.3 ст.1247 ЦК щодо форми заповіту, а саме посвідчення його секретарем сільради поза межами територіально-адміністративної одиниці на якій діє цей орган місцевого самоврядування та у населеному пункті де є нотаріуси. За обставинами справи ОСОБА_4 12 серпня 2013р. була госпіталізована у тяжкому стані до Братської ЦРЛ і саме в цій лікарні секретарем сільради було посвідчено заповіт, хоча в самому заповіті зазначено про його посвідчення за місцем проживання заповідача в с. Сергіївка Братського району.

23 січня 2015р. начальником СВ Братського РВ УМВС України в Миколаївскій області закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 21 березня 2014р. за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК, у зв`язку із відсутністю в діянні секретаря Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень. При цьому в даній постанові зазначалось, що органом досудового розслідування призначалась почеркознавча експертиза по заповіту ОСОБА_4 від 13 серпня 2013р. згідно висновкам якої підписи на цьому правочині вчинені не самою ОСОБА_4 , а іншою особою.

02 березня 2015р. та 12 серпня 2015р. ОСОБА_2 , який є батьком ОСОБА_5 звертався до нотаріального органу із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 на які отримав роз`яснення щодо необхідності звернення до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини або ж отримання згоди всіх спадкоємців на реєстрацію його заяви.

07 липня 2015р. приватним нотаріусом Малярчук Н.В. на ім`я ОСОБА_3 видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на земельні ділянки площами 7,9239 га, 0,2961 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 10.12.2018р. ухваленим за позовом ОСОБА_2 (справа №471/592/17-ц) встановлено, що він є братом третього ступеня споріднення ОСОБА_4 . У задоволені решти вимог ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, виданих на ім`я ОСОБА_3 , скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на земельні ділянки відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.03.2019р. це рішення було змінено із виключенням із мотивувальної частини висновку про чинність заповіту на ім`я ОСОБА_3

ОСОБА_2 в шестимісячний строк, встановлений ст.1270 ЦК України, не подавав до нотаріального органу заяву про прийняття спадщини, а тому звернувся до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини зазначав, що своєчасно не подавав заяви про прийняття спадщини, так як знав про наявність заповіту на ім`я дочки.

Суд першої інстанції на підставі встановлених обставин справи та належним чином оцінених доказів, правильно встановив, що причини, на які посилалася ОСОБА_2 , як на підставу для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, не можуть бути визнані поважними з огляду на те, що невизначеність між спадкоємцями щодо прийняття спадщини не є поважною причиною, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування необхідності у судовому порядку встановлювати родинні стосунки зі спадкодавцем не можна визнати обґрунтованими, тому що із заявою про прийняття спадщини позивач вперше звернувся до нотаріального органу 02 березня 2015р. та отримав роз`яснення щодо необхідності визначення додаткового строку для прийняття спадщини і ці вимоги могли бути об`єднанні в одне провадження.

Більше того і після встановлення в судовому порядку факту родинних відносин зі спадкодавцем позивач більше двох років, що є занадто тривалим часом у порівнянні із визначеним законодавцем шестимісячним строком на прийняття спадщини, не звертався із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Посилання в апеляційній скарзі на судове рішення апеляційної інстанції про виключення висновку про чинність заповіту на ім`я ОСОБА_3 не впливають на законність даного рішення, тому що жодним чином не перешкоджали своєчасній реалізації спадкових прав. До того ж вказаний висновок не є тотожним судовому рішенню безпосереднім предметом позову якого були б вимоги про недійсність заповіту на підставі ст.1257 ЦК України.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Братського районного суду Миколаївської області від 01 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 22 лютого 2023р.

Головуючий: Судді: