КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/25659/20

Апеляційне провадження 22-ц/824/2788/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року, постановлену під головуванням судді Волошина В.О., про відмову в прийняті до розгляду та повернення заяви про збільшення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення; визнання права власності,

в с т а н о в и в :

ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.10.2022відмовлено у прийнятті до розгляду та повернуто заяву про збільшення позовних вимог.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. А саме, судом не враховано практику Європейського суду з прав людини при застосуванні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Суд не врахував, що у справі триває підготовче засідання, а тому відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України вона вправі збільшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання. Всупереч п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України, оскаржувана ухвала не містить мотивів відмови у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог з посиланням на процесуальний закон. Судом не враховано, норми Закону України «Про судовий збір», який передбачає сплату судового збору у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Враховуючи, що позов подано у 2020 році, а підготовче засідання, де вона дізналась про отримання відповідачем свідоцтва про право на спадщину за законом, проходило у 2022, доплата за збільшення здійснювалась за ставками 2020 року, тобто роком подання основного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки оскаржується ухвала про відмову в прийняті до розгляду та повернення заяви про збільшення позовних вимог, справа підлягає вирішенню без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті та повертаючи заяву про збільшення позовних вимог, суд виходив з того, що позивачкою заявлено окрему самостійну немайнову вимогу з самостійним предметом і підставами позову, а також те що сума сплаченого судового збору за подання заяви не відповідає ставкам 2022 року.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

За обставинами справи встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.02.2021 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 08.06.2021 на 10 год. 00 хв (а.с. 25).

21.02.2022 шляхом поштового направлення ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог.

Відповідно до протоколу судового засідання 03.10.2022 судом розглядалось питання про збільшення позовних вимог, яким відмовлено у задоволенні та в подальшому закрито підготовче засідання та суд перейшов до розгляду справи по суті.

Відтак суд розглядав заяву про збільшення позовних вимог у підготовчому засіданні, а тому за правилами ч. 3 ст. 49 ЦПК України позивачка мала право на подачу такої заяви.

Позивачка звернулася до суду із позовом у серпні 2020 року а у позовній заяві просила встановити факт, що вона та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 по 22.04.2020 та визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля Фольксваген р.н. НОМЕР_1 , який придбано у період спільного проживання. Вказувала на те, що ОСОБА_3 помер та єдиним спадкоємцем померлого є відповідач.

У період розгляду справи у підготовчому засідання було витребувано спадкову справу, з якої вбачається, що відповідач уже оформив право власності на спадкове майно та йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.02.2021 на спірний автомобіль.

Ставлячи у заяві про збільшення позовних вимог вимогу про визнання недійним свідоцтва про право на спадщину позивачка не змінювала підстави та предмет позову, а доповнила свої вимоги, оскільки на час подачі позову таке свідоцтво відповідачу ще не було видане.

Відтак судом першої інстанції зроблено передчасний висновок щодо повернення заяви про збільшення позовних вимог з тих підстав, що позивачкою заявлено додаткову вимогу з іншим предметом спору і з іншими підставами позову.

Вказуючи на те, що сума сплаченого судового збору за подання заяви про збільшення позовних вимог суд не вказав, у чому полягає така невідповідність.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Зазначених вимог закону суд не дотримався і, не будучи позбавленим можливості вивчення поданої стороною позивача заяви таким правом не скористався, чим обмежив сторону у доступі до правосуддя в розумінні практики Європейського суду з прав людини, допустив порушення норм процесуального права та прийшов до передчасного висновку про повернення заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 20.03.2023.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук