ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 673/503/22

Провадження № 22-ц/4820/586/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 673/503/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання прав та обов`язків забудовника.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом та просила ухвалити рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 права забудовника на передачу від свого імені для прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта, а саме : житловий будинок, загальною площею 101,7 м.кв., житловою площею 58.7 м.кв., та допоміжною 43.0 м.кв. та надвірних будівель погреба «а», прибудова «а1», сходи «а2», сарай «Б», сарай «б», під навіс «б1», що знаходяться під АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що є спадкоємцем за законом до майна померлого чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину.

Крім неї, спадкоємцями першої черги також є дочка померлого ОСОБА_2 та син померлого ОСОБА_3 .

Позивач вказувала, що з метою оформлення спадщини житлового будинку, загальною площею 101,7м.кв., що знаходиться по АДРЕСА_1 звернулася до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Бас Л.Й. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи наведене, позивач, навівши доводи щодо належності вказаного спадкового майна померлому ОСОБА_4 , просила задовольнити її позов.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2022 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд вказав, що позивачем не доведено перед судом, що спадкодавцем було отримано дозволи на спорудження житлового будинку саме загальною площею 101,7 м.кв., житловою площею 58,7 м2, та допоміжною - 43,0 м2, а надвірних будівель - погреба «а», прибудова «а1», сходи «а2», сарай «Б», сарай «б», піднавіс «б1» площею 99,6 м.кв., що знаходяться саме під АДРЕСА_1 , а не тією, що зазначена у дозвільних документах.

Також суд вказав, що поза увагою позивачки залишилася необхідність доведення отримання спадкодавцем дозволу на спорудження будинку відповідної площі, затвердження проекту на спорудження спірного будинку, зазначення часу завершення спорудження будинку, а також надання доказів дотримання при будівництві проекту на спорудження будинку вимог державних протипожежних та санітарних норм, тощо.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 вважає його несправедливим, необґрунтованим і таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказує, що при вирішенні спору судом невірно застосовано положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, ст.ст. 3,4. Також положення ч. 2 ст. 331 ЦК України та положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7, беручи до уваги вищенаведені положення вважає, що спосіб захисту своїх прав, як спадкоємця вибраний вірно.

Крім того, вказує, що в Інформаційному листі Вищого спеціалізованого Суду України від 16.05.2013р. №24/753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено додаткові обставини, що необхідно з`ясувати суду при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно. Всі ці питання були підтвердженні письмовими доказами по усіх пунктах. Звернення до суду із позовом є єдиним способом оформлення її спадкових справ, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.05.2022 р. по справі №372/4235/19.

Позивачка вказує, що спірний незакінчений будівництвом будинок будувався спадкодавцем на відведеній для цієї мети земельній ділянці на підставі належних дозвільних документів. Незначні відхилення від проекту, наявність збільшеної площі будинку не можуть свідчити про втрату спадкоємцем прав забудовника, зокрема, за умови перебудови й узгодження характеристик забудови із чинним проектом або внесення у встановленому порядку змін до нього.

Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію або право власності не було зареєстроване, то до складу спадщини входять всі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки.

Посилаючись на вищенаведене, ОСОБА_1 просить задовольнити її апеляційну скаргу та скасувати рішенні суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення в з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що рішенням загальних зборів уповноважених членів колгоспу ім. Свєрдлова від 1990 року було затверджено проект планіровки та забудови та виділено земельну ділянку площею 0,08 га, для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_4 .

Рішенням виконавчого комітету Вовковинецької селищної ради народних депутатів Деражнянського району № 75 від 29 листопада 1990 року затверджено рішення загальних зборів уповноважених членів колгоспу ім. Свєрдлова про виділення земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку ОСОБА_4 , вирішено просити виконком Деражнянської селищної ради дозволити будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_4 , зобов`язати ОСОБА_4 в місячний строк одержати в районного архітектора будівельний паспорт на забудову ділянки.

Рішенням виконавчого комітету Деражнянської селищної ради № 10 від 18 січня 1991 року дозволену ОСОБА_4 будівництво індивідуального житлового будинку, житловою площею 44,6 кв.м. в АДРЕСА_2 на земельній ділянці, площею 0,08 га.

Районним архітектором Деражнянської районної ради в 1991 року ОСОБА_4 видано будівельний паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_2 .

В послідуючому в період з 1991 року ОСОБА_4 здійснював будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 . Однак об`єкт будівництва не був зданий в експлуатацію та ОСОБА_4 право власності на даний об`єкт не було зареєстровано у встановленому законом порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Спадщину після його смерті прийняли його дружина ОСОБА_1 , його дочка ОСОБА_5 , 1988 року народження, його син ОСОБА_3 , 1990 року народження., які постійно проживали зі спадкодавцем на час його смерті, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Вовковинецької селищної ради про реєстрацію місця проживання спадкодавця та спадкоємців на час смерті ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Бас Л.Й. заведено спадковою справою №16/2022.

Відповідно довідки Комунального підприємства «Держанянське міське бюро технічної інвентаризації» право власності на будинок під номером АДРЕСА_1 не зареєстроване за ОСОБА_4 , проведеною технічною інвентаризацією було визначено розмір житлової площі житлового будинку по в розмірі 58,7 м.кв., загальнга площа 101, 7 м. кв.

Згідно письмового повідомлення приватного нотаріуса Бас Л.Й. позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які засвідчують право власності спадкодавця на майно у вигляді житлового будинку.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (ч.ч.1,3,4 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності.

Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 707/1803/16-ц (провадження № 61-1132св17), на який позивач покликається у касаційній скарзі.

Подібні висновки Верховний Суд зробив також у постановах від 12 серпня 2019 року у справі № 607/9408/16-ц (провадження № 61-27922св18) та від 28 травня 2020 року у справі № 2-2317/11 (провадження № 61-13194св18).

Судом беззаперечно встановлено, що будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 з надвірними будівлями здійснювалося спадкодавцем згідно із законом, не може вважатися таким, що самочинно збудоване та не було ним завершено шляхом здачі в експлуатацію у зв`язку з його смертю, а тому права забудовника увійшли до складу спадщини.

Отже, позивачка, як один із спадкоємців ОСОБА_4 , має право на успадкування всіх майнових прав спадкодавця, у тому числі права забудовника, у пропорційних частках із іншими спадкоємцями.

Відмовляючи в задоволенні позову в повному обсязі суд першої інстанції

виходив з того, що позивачем не доведено, що спадкодавцем ОСОБА_4 було отримано дозволи на спорудження житлового будинку саме загальною площею 101,7 м.кв., житловою площею 58,7 кв.м. та допоміжною - 43,0 кв.м., а надвірних будівель площею 99,6 кв.м., а не тією, що зазначена у вказаних вище дозвільних документах.

Однак такий висновок суду щодо відмови в позові є помилковим.

Спірний незакінчений будівництвом житловий будинок будувався спадкодавцем на земельній ділянці, відведеній для цієї мети на підставі належних дозвільних документів, предметом позову є не визнання за позивачем права власності на житловий будинок, а визнання за нею права забудовника даного будинку з метою закінчення будівництва та прийняття будинку в експлуатацію у встановленому законом порядку на даний час, тобто набуття позивачем прав та обов`язків спадкодавця на час надання останнім дозволу на початок будівельних робіт, проведення будівельних робіт та їх закінчення.

Незначні відхилення від проекту щодо площу будинку та господарських споруд не можуть свідчити про втрату спадкоємцем прав забудовника, зокрема, за умови перебудови та приведення характеристик забудови до існуючого проекту або внесення у встановленому порядку змін до даного проекту щодо площі будинку та господарських споруд.

Крім того в ході прийнятті будинку в експлуатацію в установленому порядку має бути перевірено дотримання державних санітарних та протипожежних норм, на що теж посилався суд першої інстанції як на підставу відмови в позові, та в разі встановлення порушень цих норм позивачу можете бути відмовлено в прийнятті будинку в експлуатацію.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в справі № 372/4235/19 від 04 травня 2022 року.

Отже, з вказаного можна зробити висновок, що позивач має право на спадкування майнових прав спадкодавця, у тому числі прав забудовника, а тому апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування судом норм матеріального права.

В той же час колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи спадщину після смерті спадкоємця ОСОБА_4 в порядку ст. 1268 ЦК України прийняли його дружина ОСОБА_1 , його дочка ОСОБА_5 , 1988 року народження, його син ОСОБА_3 , 1990 року народження., як такі, що постійно проживали зі спадкодавцем на час його смерті, а син ОСОБА_3 на час смерті був ще й неповнолітнім і тому відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦУК України він прийняв спадщину як неповнолітній спадкоємець.

Отже ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 є спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 в рівних частинах кожний по 1/3 частині спадкового майна.

Таким чином позивач, як один із спадкоємців ОСОБА_4 , має право на успадкування права забудовника незавершеного об`єкту будівництва -житлового будинку по АДРЕСА_1 у пропорційних частках із іншими спадкоємцями, тобто на 1/3 частину.

У постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 707/1803/16-ц зазначено, що за спадкоємцями може бути визнано частку в праві забудовника житлового будинку в порядку спадкування пропорційно частці спадкоємця в спадщині.

З цих підстав позов не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки 2/3 частини прав забудовника на спірний об`єкт будівництва в порядку спадкування перейшли до інших спадкоємців ОСОБА_4 та відповідно відповідачі на підставі норм ЦК України володіють цими правами.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги визнання позову відповідачами, оскільки останні прийняли спадщину після смерті батька, у встановлений строк від спадщини не відмовились і частина спадщина у вигляді 2/3 частин прав забудовника житлового будинку по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/3 частиніз моменту відкриття спадщини та відповідно задоволення позову в повному обсязі призведе до порушення їх спадкових прав, а в послідуючому і при оформленні спадщини нотаріусом.

Крім того ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є відповідачами по справі та відповідних вимог про визнання за ними прав забудовника на вищевказаний житловий будинок суду не заявляли.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково та визнати за нею право забудовника на 1/3 частину незавершеного об`єкту будівництва - житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2022 скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право забудовника на 1/3 частину незавершеного об`єкту будівництва - житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 березня 2023 року.

Судді А.М.Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова