Провадження №2/389/645/20
Рішення

іменем України

15 березня 2023 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Іванової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Знам`янка Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (АТ «СГ «ТАС» (приватне)) про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,відповідача ОСОБА_2 ,

встановив:

ОСОБА_1 15.10.2020 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з АТ «СГ «ТАС» (приватне)32 467 грн. 82 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а з ОСОБА_2 100 000 грн. моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.06.2020 о 07 год. 00 хв. в м.Знам`янка Кіровоградської області по вул.Михайла Грушевського на перехресті з просп.Шкільним ОСОБА_2 , керуючи мотоциклом Java350, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_1 , внаслідок чого скоїв на нього наїзд, що призвело до отримання ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та пошкодження його майна із завданням матеріальних збитків. По даному факту складено протокол від 31.07.2020 серії БД №031809, за наслідками розгляду якого Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області 25.09.2020 винесено постанову про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 завдана матеріальна шкода в розмірі 36 515 грн. 14 коп., пов`язана з проходженням ним лікування, а також смертю його собаки. Страховою компанією позивачу частково виплачені кошти за лікування в період з 26.06.2020 до 06.07.2020 у розмірі 4 028 грн. 84 коп., однак позивач проходив подальше лікування, у зв`язку з чим поніс витрати в розмірі 5 107 грн. 82 коп., а також йому не відшкодовано вартість померлої собаки, яка складає 27 360 грн. Оскільки розмір завданої матеріальної шкоди знаходиться в межах страхового ліміту, тому позивач вважає, що вона підлягає стягненню з АТ «СГ «ТАС» (приватне).

Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдана моральна шкода, яка полягає в порушенні звичного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, моральних і фізичних страждань. Після дорожньо-транспортної пригоди у позивача з`явився страх при переході вулиці, а також погіршився стан здоров`я. Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинула собака позивача, яку він вважав членом сім`ї, що також вплинуло на емоційний та психологічний стан позивача та потягнуло за собою додаткові витрати. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 100 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 , як винної у ДТП особи.

Представником відповідача - АТ «СГ «ТАС» (приватне) подано відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обгрунтовуючи тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів №АО/6084147 від 25.07.2019. Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.09.2020 ОСОБА_2 визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 25.06.2020. Витрати, понесені ОСОБА_1 у зв`язку з лікуванням, повинні бути обґрунтовані та документально підтверджені медичним закладом. Після здійснення нарахувань на підставі наданих ОСОБА_1 документів, йому була виплачена страхова виплата в сумі 4 882 грн. 57 коп., яка включає витрати, пов`язані з лікуванням, у розмірі 4 650 грн. 07 коп., та моральну шкоду в розмірі 232 грн. 50 коп.

З приводу відшкодування позивачу вартості собаки вказує, що жодними документами не встановлено, що собака загинула саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.06.2020, тобто відсутній причинно-наслідковий зв`язок між даною дорожньо-транспортною пригодою та смертю собаки. Окрім цього звертає увагу, що Громадська організація «Кінологічна спілка України», яка видала довідку №10 від 20.07.2020, не може встановлювати вартість собаки, оскільки не є суб`єктом оціночної діяльності. Вважає, що свої зобов`язання перед позивачем страхова компанія виконала в повному обсязі, а тому заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Представником відповідача ОСОБА_2 подано відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що розмір заявленої моральної шкоди є надмірним та необґрунтованим, оскільки доданими до позовної заяви доказами не доведено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настали істотні зміни в житті позивача. Позивач не втратив можливість вести активний спосіб життя, працювати, спілкуватися, брати участь в громадських та культурних заходах. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав забої та гематоми, а не пошкодження колінного суглобу, а виявленні у позивача за результатами МРТ порушення правого колінного суглоба жодним чином не пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулася 25.06.2020. Крім того вказує, що відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю. За вказаних обставин, вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Також пояснив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у нього погіршився стан здоров`я, знизився зір, поламаний ніс, було пошкоджене коліно. З лікарні його виписали з опухлим коліном, вважаючи, що невдовзі опухлість зійде. Проте коліно продовжувало боліти, у ньому почала збиратися рідина, яку лікар двічі відкачував. Оскільки в м.Знам`янці відсутні досвідчені лікарі та МРТ, тому він за власною ініціативою звернувся за її проведенням до іншого лікувального закладу, внаслідок чого поніс відповідні витрати. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула його собака Гуччі, яку він дуже любив та вважав членом своєї сім`ї, і ця втрата завдала йому сильних моральних страждань. Крім того, собака дорого коштує, також багато коштів пішло на її утримання. В документах на собаку її кличка зазначена ОСОБА_3 , оскільки за правилами, при видачі таких документів ОСОБА_4 спілка самостійно присвоює їй ім`я, а він може називати собаку як йому забажається, з самого початку він назвав її ОСОБА_5 , про що всі знають. Після дорожньо-транспортної пригоди його одразу забрала швидка, а собаку до ветлікаря відвезли його співмешканка разом з другом. Собаку поховали також вони, оскільки в цей час він ще перебував в лікарні. Крім того, на даний час він не може продовжувати грати в футбол, а це, зокрема, було його додатковим доходом, у 2017 році його визнали кращим спортсменом року, має орден Федерації футболу України. Зазначив, що в 2019-2020 роках у футбол він вже не грав за станом здоров`я, оскільки у 2019 році переніс операцію на серці. Після операції лікар заборонив йому грати протягом року, однак у квітні 2020 року він вже почав виходити на поле.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пред`явлені до нього позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на викладені у відзиві обставини. Крім того зазначив, що позивачем не доведено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди померла саме та собака, документи на яку долучені до позову, оскільки в документах кличка собаки ОСОБА_3 , а позивач називає свою собаку Гуччі, жодних доказів, що це одна й та сама собака ним не надано. Вважає, що він не повинен нести відповідальність, оскільки страхова компанія вже виплатила позивачу страховку. На час виписки з лікарні він жодних скарг до нього не пред`являв, подальше медичне обстеження позивач проводив за власної ініціативи.

Представник відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив,заяву про розгляд справи за його відсутності не надав.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Судом встановлено, що постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.09.2020 ОСОБА_2 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме за те, що він 25.06.2020 о 07 год. 00 хв. в м.Знам`янка Кіровоградської області по вул.Михайла Грушевського, на перехресті з просп.Шкільним, керуючи мотоциклом Java 350, державний номер НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішоходного переходу, не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_1 , внаслідок чого скоїв наїзд на нього, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу з матеріальними збитками і отримання ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та пошкодженням його майна, що призвело до матеріальних збитків. Зазначене судове рішення в апеляційному порядку не оскажувалося та набрало законної сили 19.09.2020 (а.с.6-7 т.1).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином суд вважає встановленим, що 25.06.2020 о 07 год. 00 хв. в м.Знам`янка Кіровоградської області по вул.Михайла Грушевського, на перехресті з просп.Шкільним, керуючи мотоциклом Java 350, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 скоїв наїзд на ОСОБА_1 , що призвело, зокрема, до отримання ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та пошкодженням його майна, що призвело до матеріальних збитків.

На момент дорожньо-транспортної пригоди 25.06.2020 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - мотоцикла Java 350, державний номер НОМЕР_1 була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне), що підтверджується полісом №АО/6084147 від 25.07.2019, зі строком дії з 26.07.2019 до 25.07.2020, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200 000 грн., майну - 100 000 грн., франшиза - 2000 грн. (а.с.52 т.1).

Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення №2126 ОСОБА_1 , який у зв`язку з цією дорожньо-транспортною пригодою з 25.06.2020 до 08.07.2020 знаходився на лікуванні, встановлено діагноз: ДТП, закритий перелом носа, забій грудної клітини ліворуч, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій н/3 правого стегна та правого колінного суглобу, гематома н/3 правого стегна та правого колінного суглобу, осаджена рана н/3 правого стегна, двобічна н/дольова пневмонія. Після проведеного лікування стан покращився, виписується амбулаторно у відносно задовільному стані під нагляд травматолога поліклініки (а.с.22 т.1).

На підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та наданих ОСОБА_1 документів, АТ «СГ «ТАС» (приватне) на рахунок останнього перерахувало страхову виплату у розмірі 4 882 грн. 57 коп., яка складається з витрат, пов`язаних з лікуванням, у розмірі 4 650 грн. 07 коп., та моральної шкоди (5% страхової виплати) в розмірі 232 грн. 50 коп. У відшкодуванні витрат на лікування в сумі 751 грн. 05 коп. відмовлено у зв`язку з їх необґрунтованістю (а.с.95-101 т.1).

Щодо позовних вимог про стягнення з АТ «СГ «ТАС» (приватне)32 467 грн. 82 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, судом встановлено наступне.

Згідно з ч.1 та п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

За змістом статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтями 9, 22-31, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На обґрунтування вказаного розміру матеріальної шкоди позивач зазначає, що вона складається з витрат, пов`язаних з подальшим лікуванням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 5 107 грн. 82 коп., та вартості померлої собаки у розмірі 27 360 грн.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відшкодування витрат, пов`язаних з подальшим лікуванням, суд зважає на наступне.

Згідно з п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода: пов`язана з лікуванням потерпілого; пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Статтею 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено порядок здійснення страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілих - у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Разом з цим, згідно з цим же пунктом ст.24 вказаного Закону, витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Зміст приведеної норми дає підстави дійти висновку про те, що для сплати страхового відшкодування потерпіла особа має надати не тільки платіжні документи з купівлі лікарських засобів тощо, але й документально підтвердити необхідність їх придбання (витяг з історії хвороби, рецепти на придбання ліків тощо), тобто довести наявність причинно-наслідкового зв`язку між пригодою та лікуванням.

На обґрунтовування вказаної матеріальної шкоди позивач зазначає, що ці витрати понесені ним у зв`язку з подальшим лікуванням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Що саме входить у розмір таких витрат, позивачем як у позові, так і в ході судового розгляду чітко не зазначено, сума витрат згідно з наданими суду доказами не співпадає з розміром, яку просив стягнути позивач.

Разом з тим, до матеріалів справи позивачем долучені чеки за придбання медичних препаратів за період з 25.06.2020 до 06.07.2020 (а.с.8-10 т.1), однак, як вбачається з наданого страховою компанією розрахунку суми відшкодування, зазначені витрати були включені до страхової виплати ОСОБА_1 , а у відшкодуванні витрат від 19.07.2020 (а.с.11 т.1) відмовлено.

Також позивачем долучено чек з автозаправної станції на суму 368 грн. за придбання 27.07.2020 бензину (а.с.16 т.1), проте жодних обґрунтувань, як ці витрати пов`язані із завданою шкодою, позивачем не наведено і відповідний взаємозв`язок судом також не відслідковується.

Крім того, на підтвердження понесених витрат позивачем надано висновок МРТ правого колінного суглобу від 25.07.2020, складеного ТОВ «КТ-Медсервіс», згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено (мовою оригіналу): МР признаки повреждения медиального мениска класс II, частичный разрыв и растяжение медиальной коллатеральной связки. Ушиб б/берцовой и бедренной костей. Остеоартроз I ст. Экссудативный синовиит. Киста Бейкера (а.с.12 т.1).

За вказане дослідження позивачем 25.07.2020 сплачено 900 грн., що підтверджується квитанцією серії АВБ №001625 (а.с.15 т.1).

Також 06.02.2021 позивача було оглянуто лікарем ортопедом-травматологом, після чого здійснено ін`єкцію гіалуроновою кислотою у правий колінний суглоб. Встановлено діагноз: правобічний посттравматичний гонартроз 2ст. За вказані медичні послуги позивачем сплачено 3 549 грн., що підтверджується актом №6915 від 06.02.2021 (а.с.80-81 т.1).

Вартість квитків на проїзд до лікаря в обидві сторони коштує 187 грн. 02 коп. (а.с.82 т.1).

Відповідно до п.4 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Позивач вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у нього було пошкоджене коліно, яке після виписки з лікарні продовжувало боліти, опухлість не зникла і у ньому почала збиратися рідина, тому через деякий час він за власною ініціативою звернувся до іншого лікувального закладу за проведенням МРТ, а надалі і до лікаря ортопеда-травматолога, внаслідок чого поніс відповідні витрати.

Проте, як з висновку МРТ від 25.07.2020, так і з результатів огляду лікаря ортопеда-травматолога від 06.02.2021 судом не встановлено, що виявлені у позивача захворювання, а саме: (мовою оригіналу) «признаки повреждения медиального мениска класс II, частичный разрыв и растяжение медиальной коллатеральной связки», а також «правобічний посттравматичний гонартроз 2ст.», знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулася 25.06.2020.

Згідно з випискою з медичної карти у позивача, зокрема, виявлені забій та гематома правого колінного суглобу. Після проведеного лікування стан покращився, виписується амбулаторно у відносно задовільному стані під нагляд травматолога поліклініки. Висновки про пошкодження чи розрив у позивача меніску, порушення функцій колінного суглобу лікарем не зазначені, проведення додаткових досліджень не рекомендовано.

Жодних інших доказів необхідності проведення зазначених медичних обстежень та отримання відповідного лікування позивачем не надано, медичну експертизу з метою встановлення виду та тяжкості отриманих тілесних ушкоджень позивачем не проведено. МРТ позивачем пройдено через місяць після дорожньо-транспортної пригоди, огляд лікаря ортопеда-травматолога, за результатами якого здійснено відповідну ін`єкцію у правий колінний суглоб, здійснено більш ніж через 7 місяців.

З огляду на викладене та враховуючи не доведення позивачем, що необхідність проведення вказаних медичних обстежень та отримання відповідного лікування було обумовлене тяжкістю та обсягом тілесних ушкоджень, завданих позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судом не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між протиправним діянням ОСОБА_2 та заподіянням збитків позивачу, що дає підстави для висновку про відсутність підстав для їх відшкодування у зв`язку з необгрунтованістю.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відшкодування позивачу матеріального збитку, що спричинено загибеллю його собаки, суд зважає на наступне.

Статтею 22 ЦК України передбачені підставі відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Так, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

При цьому суд зазначає, що виходячи з положень ст.1192 ЦК України за вибором потерпілого визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. Зокрема суд може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. При цьому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За ст.180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на який поширюється правовий режим речі. Тобто собака є майном, об`єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі ст.317 ЦК України лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На підтвердження смерті та вартості загиблої собаки позивачем надані: метрика цуценяти №04В197Д111 від 28.02.2012 (а.с.17 т.1); паспорт на собаку (а.с.18-19 т.1); посвідчення члена Кінологічної спілки України №1702, видане 01.03.2020 на ім`я позивача (а.с.20 т.1); довідка Кіровоградського обласного осередку ВГО «КСУ» «Кіровоградський обласний центр собаківництва» Кінологічної спілки України №10 від 20.07.2020 про вартість собаки (а.с.14 т.1); довідка лікаря ветеринарної медицини ОСОБА_6 від 25.06.2020 про обставини смерті собаки (а.с.13 т.1).

Відповідачем ОСОБА_2 протягом судового розгляду заперечувалося, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди померла саме та собака, документи на яку позивачем долучені до позову, оскільки згідно з наданими документами кличка собаки ОСОБА_3 , а позивач її називає ОСОБА_5 .

Разом з тим судом звертається увага, що згідно з Племінним положенням Кінологічної Спілки України метрика цуценяти КСУ складається з двох частин. Верхня частина метрики цуценяти містить таку інформацію: назву місцевого осередку КСУ чи КЦ КСУ, чи організації кінологічного спрямування, з якою у КСУ підписана угода про співробітництво та взаємодопомогу, що її видали, реєстраційний номер, породу, повну кличку цуценяти, назву заводської приставки (якщо така є), стать, масть, повна дата народження, повний код та номер мікрочипу, прізвище, ім`я та адреса заводчика та власника цуценяти повністю (як вказано в закордонному паспорті), інформація про походження (батько, мати) та дата реєстрації приплоду.

Як встановлено даним Положенням, чипування усіх цуценят є обов`язковим. Усі собаки в системі КСУ обов`язково повинні бути чипованими. Рекомендується використовувати також тавро як засіб додаткової ідентифікації одночасно із мікрочипом для спрощення процедури ідентифікації у випадку втрати чипу. Метрики цуценят видаються на усіх цуценят, які пройшли актування. Категорично заборонено видавати метрики цуценят, якщо приплід не був проактований належним чином із обов`язковою ідентифікацією (чипування) та дотриманням усіх правил та процедур, вказаних у цьому Положенні.

Згідно з метрикою цуценяти номер №04В197Д111 від 28.02.2012, виданою Дніпропетровським Об`єднанням любителів собак Кінологічної Спілки України, ОСОБА_1 є власником йоркширського тер`єру, кличка якого Erik, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , стать кобель, колір standard, тавро/чіп 747F1. Такі ж відомості зазначені в паспорті на собаку, а також у довідці про її вартість.

Як вбачається з довідки лікаря ветеринарної медицини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 о 08.00 год. до клініки «Айболіт» була доставлена мертва собака, кличка Гуччі, порода - йоркширський тер`єр, окрас коричневий, стать кобель, вік 8,5 років, тавро/чіп - 747F1.

Таким чином порода, стать, вік та тавро/чіп собаки, метрика та паспорт на яку долучені до позову, та собаки, яку доставлено до ветлікарні, повністю співпадають. Однак головною ознакою ідентифікації собаки, в даному випадку, є тавро/чіп. Собака, власником якої є позивач згідно з метрикою, має тавро/чіп 747F1, до ветлікарні доставлена собака з тим же чіпом, що свідчить про їх ідентичність. Надана тварині Кінологічною Спілкою кличка не зобов`язує її власника використовувати цю кличку в повсякденні.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем належними доказами доведено наявність у нього собаки, яка загинула 25.06.2020 під час дорожньої-транспортної пригоди. При цьому, факт смерті собаки внаслідок ДТП відповідачем ОСОБА_2 не заперечувався, останній тільки ставив під сумнів, що собака, яка загинула, та собака, документи на яку знаходяться в матеріалах справи, є однією і тією ж твариною.

Представником відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне)у поданому відзиві заперечувався його обов`язок з відшкодування позивачу вартості собаки, посилаючись на те, що жодними документами не встановлено, що собака загинула саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.06.2020, тобто відсутній причинно-наслідковий зв`язок між даною дорожньо-транспортною пригодою та смертю собаки.

Разом з тим, такі доводи представника АТ «СГ «ТАС» (приватне)судом відхиляються, оскільки це спростовується доказами, дослідженими в судовому засіданні, про що зазначено вище. Інших обставин, які б в цей день, час та місці могли обумовити загибель собаки позивача судом не встановлено, а стороною відповідача перед судом не доведено.

Позивач просив стягнути з АТ «СГ «ТАС» (приватне)матеріальну шкоду, яка полягає у вартості загиблої собаки. На підтвердження вказаної обставини позивач надав довідку Кіровоградського обласного осередку ВГО «КСУ» «Кіровоградський обласний центр собаківництва» Кінологічної спілки України №10 від 20.07.2020, згідно з якою вартість собаки становить 27 360 грн.

Разом з тим, відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Надану позивачем довідку про вартість собаки суд до уваги не приймає, оскільки вона не може вважатися належним і допустимим доказом реальної вартості втраченого майна. З огляду на положення Кінологічної спілки України, до її повноважень та компетенції не входить вирішення будь-яких цивільно-правових спорів (майнових, фінансових), оцінка тварин, їх купівля/продаж, тощо. Довідка не містить інформації, станом на який час була оцінена собака і на підставі яких даних.

З метою встановлення середньоринкової вартості станом на 25.06.2020 (настання дорожньої-транспортної пригоди) належної позивачу собаки у справі призначалася судова товарознавча експертиза, однак з експертної установи надійшло повідомлення про неможливість надання висновку у зв`язку з відсутністю необхідної цінової інформації. При цьому, при експертному дослідженнісудом запропоновано також врахувати вказану довідку Кінологічної спілки України, однак остання до уваги експертом не прийнята.

Жодних інших належних доказів, які б підтверджували вартість собаки, зокрема на день настання ДТП, позивачем суду не надано і таких в судовому засіданні не здобуто.

З огляду на викладене та враховуючи, що майнова цінність загиблої собаки перед судом не доведена, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги щодо відшкодування її вартості також необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку.

Обґрунтовуючи завдану матеріальну шкоду позивач зазначив, що протиправні дії ОСОБА_2 призвели до порушення звичного способу життя, негативного впливу на стан його здоров`я, моральних і фізичних страждань, у зв`язку з чим він вимушений докладати додаткових зусиль для відновлення попереднього стану. Після дорожньо-транспортної пригоди у позивача з`явився страх при переході вулиці, погіршився стан здоров`я, внаслідок чого він, зокрема, не може продовжувати грати в футбол, що було його додатковим доходом. Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинула його собака, який був домашнім улюбленцем та членом родини, і ця втрата завдала йому сильних моральних страждань.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3) і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану п.9). При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У даній справі судом встановлено, що внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, що призвела, зокрема, до отримання позивачем легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та загибелі його собаки, тобто судом встановлено причинно-наслідковий зв`язок між винними діями ОСОБА_2 та заподіянням шкоди позивачу.

З огляду на ступінь вини ОСОБА_2 та з урахуванням обставин справи, суд вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню частково в межах доведеності та обґрунтованості. При цьому суд враховує, що позивачу під час дорожньо-транспортної пригоди були заподіяні тілесні ушкодження, внаслідок чого він пережив душевний стрес, що призвело до втрати нормального плину життя, погіршення здоров`я, порушення спокою, відчуття страху, негативних переживань, що вимагало та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя та значно погіршило його моральний стан. Крім того, негативні емоції та моральні страждання, перенесені позивачем у зв`язку з втратою собаки, який був домашнім улюбленцем родини, є очевидними та природніми у вказаній ситуації.

Поряд з цим суд відхиляє доводи позивача, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він втратив можливість грати у футбол протягом значного часу, оскільки, як встановлено судом, зокрема і з пояснень позивача, він у 2019-2020 роках, тобто задовго до настання ДТП, у футбол не грав, так як 18.07.2019 переніс операцію на серці.

При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди суд враховує характер, обсяг та глибину моральних страждань, які зазнав позивач, порушення звичного укладу його життя та докладання ним додаткових зусиль для його відновлення, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за доцільне визначити розмір завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., що є достатнім, розумним і справедливим з огляду на встановлені обставини.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України.

Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач просив стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Відповідачі клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не подали.

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявні документи, які підтверджують понесені позивачем витрати на правничу допомогу, а саме: ордер серії КР №048367 від 13.10.2020 адвоката Майданюка С.І. на представництво інтересів позивача; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КР №000094; договір про надання правової допомоги від 12.10.2020 та додаток до нього; акт приймання-передачі правової допомоги від 13.10.2020; квитанція від 13.10.2020.

Судом враховується, що згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України).

Дослідивши подані позивачем докази та матеріали справи, за відсутності клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 10 000 грн., понесених позивачем, є документально підтвердженим, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Разом з цим, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 500 грн. Решту витрат необхідно віднести на рахунок позивача.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України та враховуючи часткове задоволення позову, те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 50 грн. Решту судового збору у розмірі 908 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.16, 22, 23, 180, 1166, 1167, 1187, 1192, 1195 ЦК України, ст.ст.13, 81, 82, 76, 133, 137, 141,263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500 (п`ятсот) грн.

Решту витрат на професійну правничу допомогу віднести на рахунок позивача.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 50 (п`ятдесят) грн.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908 грн. компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (АТ «СГ «ТАС» (приватне)), місце знаходження: пр.Перемоги,65, м.Київ, 03062, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 30115243.

Повний текст рішення суду складено 20.03.2023.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва