Провадження №2/523/1450/23
У Х В А Л А

05.01.2023 року м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кремер І.О., розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

У поданій до суду позовній заяві позивач ОСОБА_1 надала суду клопотання, в якому просить звільнити її від сплати судового збору за подачу даної заяви. Обґрунтовуючи дану вимогу вказує на те, що після початку війни, вона вимушена була виїхати з Херсонської області д Полтавської області для безпечного проживання. Матеріальне становище позивача скрутне, витрати по оплаті судового збору для неї надзвичайно високі та ще більше ускладнять його.

Дослідивши матеріали клопотання, суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

З доданої до матеріалів справи Довідки від 09.06.2022 року № 1618- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно приписів ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно приписів ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 17 закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ є джерелом права в Україні.

За змістом практики застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема, у рішеннях ЄСПЛ у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», оплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового стану заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансового стану заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

Таким чином, розмір судового збору має визначатися з урахуванням конкретних обставин справи, включаючи фінансову спроможність заявника сплатити його, що має суттєве значення для встановлення того, чи може особа використати своє право доступу до суду.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, приходжу до переконання про обґрунтованість заяви про звільнення позивача від сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. за вимогу немайнового характеру, враховуючи скрутний матеріальний стан позивача.

Керуючись ст.ст. 136, 260, 261 ЦПК України, ст.8 ЗУ «Про судовий збір», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. за вимогу немайнового характеру.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер