Справа 521/3199/23
Провадження №2/521/2048/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

15.02.2023 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеса Леонов О.С., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Інвестжитло», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство Міністерства оборони України «Оборонавторемсервіс» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року представник ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вищевказаною позовною заявою та просить суд:

-Визнати протиправним та скасувати наказ Державного підприємства "Інвестжитло" № 1 від 10.01.2023 про звільнення ОСОБА_1 ;

-Поновити ОСОБА_1 на роботі в Державному підприємстві "Інвестжитло" з 10.01.2023 на посаді начальника Відділу матеріально-технічного забезпечення та збуту;

-Зобов`язати ДП "Інвестжитло" внести зміни до трудової книжки у розділ "Відомості про роботу", де зазначити, що "запис № 47 про звільнення є недійсним";

-Стягнути з ДП "Інвестжитло" на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу;

-Стягнути з ДП "Інвестжитло" на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

-Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Відділу матеріально-технічного забезпечення та збуту Державного підприємства "Інвестжитло" та стягнення з Державного підприємства "Інвестжитло" на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Суддя, дослідивши матеріали справи вважає, що позовну заяву слід залишити без руху, так як вона не відповідає вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19 містяться висновки щодо правової природи середнього заробітку за час вимушеного прогулу, передбаченого частиною другою статті 235 КЗпП України, та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, визначеного статтею 117 КЗпП України. Так, середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин.

Середній заробіток за ст. 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується в розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на які працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

ВП ВС відступила від висновків об`єднаної палати КЦС ВС, викладених у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19).

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено позовні вимоги немайнового характеру, не пов`язані з поновленням на роботі та стягненням заборгованості по заробітній платі: Зобов`язати ДП "Інвестжитло" внести зміни до трудової книжки у розділ "Відомості про роботу", де зазначити, що "запис № 47 про звільнення є недійсним, за подання яких позивач не звільняється від сплати судового збору, однак документів що підтверджують сплату відповідного платежу позивачем не додано.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Також позивач визначила моральну шкоду у розмірі 10000 грн., тобто позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима, тому така позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №761/11472/15.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір підлягає оплаті в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1073,60 грн. та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 13420 грн.

Позивачу за вимогу про стягнення моральної шкоди необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та 1073,60 грн. за вимогу немайнового характеру.

З огляду на викладене, вважаю, що заява не є належним чином оформленою та подана до суду не у відповідності до вимог цивільного процесуального закону, який діє на час подачі заяви.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.11.1950), містить рекомендації щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 обод; нормативно-правовий акт № ETS N 005 від 04.11.1950">ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

З огляду на вищенаведене, суддя приходить до висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяв и постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави не сплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд пропонує позивачу усунути вищезазначені недоліки позовної заяви з метою забезпечення повного захисту його прав та інтересів.

Керуючись ст. ст. 175-178, 185 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Інвестжитло», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство Міністерства оборони України «Оборонавторемсервіс» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк, виконає вимоги, визначені статтями 175, 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч.3 ст.185 ЦПК України).

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направити заявнику до виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.С. Леонов

15.02.23