РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 рокуСправа № 951/650/22
Провадження №2/951/21/2023

Козівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братків І. І.,

за участі секретаря судових засідань Скобель С. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова Тернопільської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Козівської селищної ради Тернопільської області в інтересах дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

У С Т А Н О В И В:

25.10.2022 Козівська селищна рада Тернопільської області в інтересах дитини ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів.

Позовна заява Козівської селищної ради Тернопільської області мотивована тим, що дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає разом із бабусею ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , як внутрішньо переміщені особи. Наказом служби у справах дітей Козівської селищної ради від 08.04.2022 ОСОБА_2 взято на облік, як дитину яка залишилася без батьківського піклування та тимчасово влаштовано до бабусі ОСОБА_5 .

Батьки дитини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розлучені, вихованням сина не займалися, дитина разом із батьками не проживала. Окрім цього, батько ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, зловживає алкогольними напоями. Мати не брала участі у вихованні сина, переклавши свої обов`язки на бабусю ОСОБА_5 . Окрім цього, позивач, зазначає, що в ІНФОРМАЦІЯ_2 помер старший брат ОСОБА_2 . Вихованням та утриманням дитини повністю займається бабуся.

27.09.2022 комісією з питань захисту прав дитини Козівської селищної ради розглянуто питання про доцільність відібрання дитини ОСОБА_2 від батьків. Батьки будучи належним чином повідомленими, на засідання не з`явилися. На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Козівської селищної ради затверджено висновок органу опіки і піклування про доцільність відібрання дитини ОСОБА_2 від батьків без позбавлення батьківських прав.

На даний час дитина проживає разом із бабцею ОСОБА_5 , та є здобувачем освіти у Козівському ліцеї №2, Козівської селищної ради Тернопільської області в 5 інклюзивному класі.

Посилаючись на викладені обставини, Козівська селищна рада Тернопільської області просила відібрати дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батьків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без позбавлення їх батьківських прав. Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позову до та до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку на користь осіб, яким буде передано дитину на виховання.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 28.10.2022 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 14.12.2022 закрито підготовче провадження закрито провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача Козівської селищної ради Тернопільської області Гладчук І. В. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив такі задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання, будучи належним чином повідомленими, не з`явилися. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань від останніх на адресу суду не надходило. Правом подання відзиві відповідачі не скористалися.

Відповідно до частини третьої статті 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Згідно із частиною п`ятою статті 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Відповідності до пункту 2 частини першої статті 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Судові повістки про виклик до суду у цивільній справі відповідачам направлялись за зареєстрованим місцем проживання ( АДРЕСА_1 ), однак повертались на адресу суду без вручення із незалежних від суду причин. Також відповідачі повідомлялися про судові засідання шляхом розміщення оголошення про дату час та місце розгляду справи на офіційному сайті Судової влади.

Враховуючи, що відповідачі, належно повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, не прибувають на виклики у судові засідання, причини неявки суду не відомі, правом подачі відзиву не скористалися суд вирішив проводити розгляд справи без їхньої участі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданого Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у донецькій області 05.04.2017.

Згідно довідки №6108- від 08.04.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 набув статуту внутрішньо переміщеної особи та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , законним представником малолітньої дитини вказана ОСОБА_5 .

Наказом №9 від 08.04.2022 служби у справах дітей Козівської селищної ради Тернопільської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взято на облік як дитину, яка залишилася без батьківського піклування.

Наказом №22-о дитину, яка залишилася без батьківського піклування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасово влаштовано в сім`ю ОСОБА_5 .

Наданим актом обстеження умов проживання підтверджується те, що дитина проживає разом із бабусею ОСОБА_5 , як внутрішньо переміщені особи, за адресою: АДРЕСА_2 . Із акту встановлено, що умови проживання задовільні. Будинок облаштований для проживання внутрішньо переміщених осіб В адмінбудинку проведено сучасний ремонт, наявне водопостачання, газопостачання та електроенергія. Для дитини створено належні умови: окреме спальне місце, куток для навчання та проведення дозвілля.

ОСОБА_5 бабуся ОСОБА_2 є також внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою №6108- від 08.04.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_2 з 01.09.2022 зарахований здобувачем освіти 5 інклюзивного класу Козівського ліцею №2 Козівської селищної ради.

Позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що батьки дитини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розлучені, вихованням сина не займалися, дитина разом із батьками не проживала. Батько зловживає алкогольними напоями, неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. Мати не брала участі у догляді за дитиною, переклавши свої обов`язки на бабусю ОСОБА_5 .

Як встановлено із побутової характеристики №24 від 03.08.2022 виданої виконавчим комітетом Добропільської міської ради Донецької області батько дитини ОСОБА_3 участі у вихованні не приймає, дитина із батьком ніколи не мешкала.

Доводи позивача підтверджуються також інформацією Відділу поліції №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області №7065/301/10-2022 від 10.08.2022, згідно якої ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених, зокрема: ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 175-1, ч. 2 ст. 175-1, ч. 1 ст.178, ч. 2 ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення та двічі був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Мати дитини ОСОБА_4 участі у вихованні сина також не приймала, дитина ніколи не проживала разом із матір`ю, що підтверджується побутовою характеристикою №26 від 10.08.2022 виданої виконавчим комітетом Добропільської міської ради Донецької області

Крім цього, із інформації про сім`ю учня 5 класу Білицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №10 Добропільсьої міської ради Донецької області №148 від 01.07.2022 з`ясовано наступне. ОСОБА_2 навчається у школі з 01.09.2017 та фактично проживає з бабусею. Батько ОСОБА_3 веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, не працює, участі у вихованні сина не приймає, школу не відвідує. Мати дитини ОСОБА_4 також участі у вихованні дитини не приймає. У 2020 році виїхала у м. Київ для лікування старшого сина, з того часу на зв`язок не виходила, життям сина ОСОБА_2 не цікавилася. У грудні 2021 старший син ОСОБА_6 помер, мати на похорон не з`явилася.

Вихованням дитини ОСОБА_2 повністю займається бабуся ОСОБА_5 , докладає багато зусиль для утримання, виховання та розвитку дитини. Щодня відвідувала школу, цікавилася успіхами дитини та виконувала рекомендації учителів.

Комунальною організацією «Центр надання соціальних послуг Козівської селищної ради» здійснено відвідування сім`ї ОСОБА_7 , як такої в якій тимчасово влаштовано дитину, яка позбавлена батьківського піклування ОСОБА_2 . Як наслідок складено акт оцінки потреб. Із сім`єю проведено бесіди про потреби сім`ї, влаштування дитини в школу (інклюзивний клас), адаптацію в новому середовищі дитини та інші теми.

Комісією з питань захисту прав дитини Козівської селищної ради 27.09.2022 проведено засідання з приводу доцільності відібрання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батьків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без позбавлення їх батьківських прав. Згідно витягу з протоколу №7 засідання комісії з питань захисту прав дитини Козівської селищної ради від 27.09.2022, комісія вважає за доцільне відібрати дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батьків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без позбавлення їх батьківських прав.

За результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини Козівської селищної ради прийнято рішення № 32 від 27.09.2022, яким вирішено за доцільне відібрати дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батьків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без позбавлення їх батьківських прав.

Як вбачається із висновку органу опіки і піклування про доцільність відібрання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батьків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без позбавлення їх батьківських прав затвердженого рішенням виконавчого комітету Козівської селищної ради Тернопільської області №235 від 05.10.2022 року виконавчий комітет Козівської селищної ради вважає за доцільне відібрати дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батьків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без позбавлення їх батьківських прав.

Доводи позивача приводу того, що догляд за малолітнім ОСОБА_2 здійснює його бабуся ОСОБА_5 підтверджуються також показами свідка.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що є бабусею малолітнього ОСОБА_2 , з трьох місяців вона опікується дитиною. Малолітній ОСОБА_8 проживає із нею. Вихованням, утриманням та забезпеченням нормальних умов життя займається вона. Повідомила, що батьки ОСОБА_2 свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не цікавляться життям сина, не забезпечують його, зокрема, вказала, протягом останнього року матір телефонувала лише двічі, батько - один раз.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю та батьком.

Згідно ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно ст.150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.1 ст.170 СК України, закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України. А саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно із ч.1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, її утриманню, свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, не піклуються про фізичний та духовний розвиток сина, матеріально не забезпечують.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як свідоме ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина, а тому суд вважає, що є достатні підстави для відібрання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батьків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без позбавлення їх батьківських прав.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина

Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частина 1 ст.184 ЦК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти в твердій грошовій сумі.

Виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який визначений ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2023 рік», обов`язку батьків по утриманню дітей, тенденцію збільшення прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, присудженню підлягають аліменти у розмірі50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Частиною 3 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, відібрати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батьків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без позбавлення їх батьківських прав. Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь осіб, яким дитина буде передана на виховання аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.10.2022 і до 04.02.2029 включно.

Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у зв`язку із тим, що позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнений та задоволенням позовних вимог, з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Керуючись ст. ст. 167, 170, 171, 180, 181, 182 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282, 354, 255 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Козівської селищної ради Тернопільської області в інтересах дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів - задовольнити.

Відібрати дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без позбавлення їх батьківських прав.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь осіб, яким дитина буде передана на виховання аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.10.2022 і до 04.02.2029 включно.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь осіб, яким дитина буде передана на виховання аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.10.2022 і до 04.02.2029 включно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Козівський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Козівська селищна рада Тернопільської області, місце знаходження: 47601, вул. Грушевського, 38, смт. Козова, Тернопільського району, Тернопільської області, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України - 04525573.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , номер паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомі.

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , номер паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомі.

Суддя Ірина БРАТКІВ

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний тест рішення виготовлено та підписано 08.02.2023.