Ухвала

21 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 947/21472/20

провадження № 61-1934ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Різой Наталія Вікторівна, про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Різой Н. В., про визнання договору дарування недійсним.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17 січня 2023 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 02 серпня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Різой Н. В. та зареєстрований в реєстрі за № 461.

У лютому 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 січня 2023 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) та постановах Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі № 756/6516/16-ц, від 30 квітня 2020 року у справі № 309/818/17, від 20 січня 2021 року у справі № 522/24006/17, від 01 березня 2021 року у справі № 170/797/18, від 07 квітня 2021 року у справі № 643/13968/18, від 06 жовтня 2021 року у справі № 447/2297/19, від 03 лютого 2022 року у справі № 520/8118/17, від 16 лютого 2022 року у справі № 295/787/20, від 03 травня 2022 року у справі № 715/2513/19, від 15 червня 2022 року у справі № 133/1804/20, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, касаційне провадження у цій справі слід відкрити.

Крім того, ОСОБА_1 разом з касаційною скаргою подано до Верховного Суду клопотання про зупинення дії рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 17 січня 2023 року до закінчення касаційного провадження.

В окремо доданому до касаційної скарги клопотанні ОСОБА_1 порушує питання про зупинення дії рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 17 січня 2023 року до закінчення касаційного провадження, зазначаючи, що ОСОБА_2 вчиняє дії, спрямовані на скасування державної реєстрації (припинення) права власності відповідача на квартиру з метою подальшого відчуження її на користь третіх осіб. Зокрема, позивач звернувся до районного суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2020 року, розгляд якої призначено судом на 22 лютого 2023 року. Вказує, що не зупинення дії оскаржуваних судових рішень може ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення його прав у випадку задоволення касаційної скарги, оскільки здійснення повороту виконання судового рішення буде утруднено.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Наведені у клопотанні ОСОБА_1 доводи є мотивованими, дають підстави для висновку про необхідність зупинення рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 17 січня 2023 року, а тому, ураховуючи предмет спору, з метою забезпечення балансу прав та законних інтересів сторін, клопотання слід задовольнити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Різой Наталія Вікторівна, про визнання договору дарування недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 січня 2023 року.

Витребувати з Київського районного суду м. Одеси цивільну справу № 947/21472/20.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк

до 22 березня 2023 року.

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 17 січня 2023 року задовольнити.

Зупинити дію рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 17 січня 2023 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Д. Д. Луспеник