ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/52/23 Справа № 201/3507/19 Головуючий у першій інстанції: Антонюк О.А. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
31 січня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Красвітної Т.П.,
суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,
за участю секретаря Сахарова Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс - 2» Дніпровської міської ради, про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 93001,03 грн. та витрати за сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 930,01 грн., а всього 93931,04 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 березня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задоволено. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, відмовлено.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій, з урахуванням письмових пояснень, просила стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на сплату судового збору в сумі 2249,80 грн., на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 14827,10 грн. та на оплату витрат на професійну правничу допомогу в сумі 24000,00 грн., а всього 41076,90 грн. (а.с.61-73 т.2).

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 надійшло клопотання від 27.01.2023 року про зменшення розміру судових витрат, в якому він просить відмовити в задоволенні заяви про розподіл судових витрат.

Перевіривши матеріали справи, колегія дійшла висновку про наявність підстав для ухвалення у справі додаткового судового рішення, яким здійснити розподіл судових витрат між сторонами, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщостосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 статті 270 ЦПК України).

Згідно ч. 4 вказаної вище статті у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Приймаючи до уваги відмову в задоволенні позовних вимог, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1395,02 грн. (930,01 грн. х 150%), а також витрати на оплату проведення експертизи в сумі 14827,10 грн., що підтверджується квитанцією №ПН2797 від 15.10.2020 року (а.с. 128 т.1), актом №1083-21 здачі-приймання висновку від 27.05.2022 року (а.с. 218 т.1) та копією квитанції від 11.02.2022 року (а.с. 76 т.2).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Крім того, частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У письмових поясненнях представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 виклала орієнтовний розрахунок судових витрат, за змістом якого, зокрема, орієнтовні витрати на професійну правничу допомогу становлять 15000,00 грн. (а.с. 1-6 т.2). У цих же письмових поясненнях представник відповідача зазначила, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть надані додатково.

Із заявою про розподіл судових витрат (ухвалення додаткового рішення) представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась 12.12.2022 року, що підтверджується інформацією на поштовому конверті (а.с. 73 т.2).

Враховуючи, що п`ятий день з дня постановлення апеляційним судом постанови від 06.12.2022 року припадає на вихідний день (11.12.2022 року - неділя), відповідачем дотримано строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано копію договору про правову допомогу №24/06-22 від 24.06.2022 року, укладеного між Адвокатським бюро «Бобиль та партнери» та ОСОБА_1 (а.с. 63 т.2); копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 24.06.2022 року (а.с. 229 т.1); копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю від 14.06.2001 року на ім`я ОСОБА_6 (а.с. 228 т.1), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 24.06.2022 року (а.с. 66 т.2); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 16.09.2019 року на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 67 т.2); копію акту прийому-передачі виконаних послуг від 09.12.2022 року (а.с. 64 т.2); опис робіт (наданих послуг), в рамках виконання вказаного вище договору (а.с. 65 т.2).

Згідно змісту акту прийому-передачі виконаних послуг від 09.12.2022 року та опису робіт (наданих послуг), відповідачу було надано наступні послуги професійної правничої допомоги: опрацювання документів та формування правової позиції - 5 годин, надання усних/письмових консультацій замовнику з питань судової перспективи - 5 годин, підготовка та направлення адвокатських запитів - 2 години, підготовка та подання до суду пояснень у справі - 5 годин, супровід справи в апеляційній інстанції незалежно від кількості судових засідань, всього вартістю 15000,00 грн.; гонорар успіху становить 9000,00 грн (а.с. 64, 65 т.2).

При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, колегія приймає до уваги обсяг робіт, проведений АБ «Бобиль та партнери» у даній справі, що підтверджуються матеріалами справи. А саме, АБ «Бобиль та партнери» було подано письмові пояснення (а.с. 232-242 т.1, 1-24 т.2); представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 приймала участь в судових засідання апеляційного суду 20.09.2022 року (а.с. 29-30 т.2), 06.12.2022 року (а.с. 52-53 т.2).

Отже, матеріалами справи підтверджено надання АБ «Бобиль та партнери» послуг ОСОБА_1 з професійної правничої допомоги на загальну суму 24000,00 грн.

Колегія звертає увагу, що відповідач уклав договір з АБ «Бобиль та партнери» про правову допомогу №24/06-22 24 червня 2022 року, тобто після подання апеляційної скарги у жовтні 2020 року, відкриття апеляційного провадження у справі 02.02.2020 року, проведення судової експертизи у травні 2022 року.

Частиною 4 статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Оскільки сума судових витрат, заявлена до відшкодування (24000,00 грн.), істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, яка становила 15000,00 грн., враховуючи недоведення відповідачем того, що він не міг передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку; приймаючи також до уваги, що обсяг наданої правової допомоги, який зазначався в попередньому (орієнтовному) розрахунку, значною мірою не збільшувався, - колегія дійшла висновку про відмову у стягненні на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в частині перевищення на суму 9000,00 грн., що є гонораром успіху.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №465/3458/15-ц, від 09 листопада 2021 року у справі №759/14346/16.

Представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 заперечував щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши, зокрема, про невідповідність цих витрат критеріям розумності, співмірності та справедливості.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги ціну позову (93001,03 грн.); враховуючи обґрунтування та надання відповідачем доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу лише за договором, який укладений з АБ «Бобиль та партнери», тобто після подання апеляційної скарги у справі та проведення судової експертизи; приймаючи до уваги обсяг робіт, проведений АБ «Бобиль та партнери», - колегія дійшла висновку, що понесені ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у доведеному розмірі 15000,00 грн. не відповідають вищевказаним критеріям розумності, співмірності і тому підлягають зменшенню до 5000,00 грн.

Колегія звертає також увагу, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено відповідачем, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Такі висновки відповідають також правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 (провадження №61-22131 св 19).

Отже, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 21222 (двадцять одна тисяча двісті двадцять дві) грн. 12 коп., а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1395,02 грн., вартість проведення експертизи в сумі 14827,10 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Не підлягає стягненню з позивача витрати відповідача понесені на сплату судового збору при поданні заяви про перегляд заочного рішення на суму 420,40 грн. (а.с. 111 т.1), адже ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2020 року таку заяву повернуто заявнику (а.с. 113 т.1).

За положеннями пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Таким чином, порядок повернення сплаченого судового збору, у випадку повернення заяви, врегульований зазначеною вище нормою закону та не підлягає стягненню з позивача.

Крім того, оскільки Законом України "Про судовий збір" у редакції, яка діяла на час подання відповідної заяви, не встановлено обов`язку сплати судового збору за подання клопотання про призначення експертизи, підстави для покладення на позивача сплаченого відповідачем судового збору при поданні клопотання про призначення експертизи на суму 420,40 грн. (а.с. 133-135, 183 т.1) відсутні.

З огляду на вищевикладене, наявні підстави для ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачем у даній справі.

Керуючись ст. 259, 268, 270 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 21222 (двадцять одна тисяча двісті двадцять дві) грн. 12 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова