ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1218/21 Номер провадження 22-ц/814/323/23Головуючий у 1-й інстанції Ситник О. В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 травня 2021 року, постановлене суддею Ситник О.В

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до територіального відокремленого безбалансового відділення № 10016/0157 філії Полтавського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом в якому просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 2 676,12 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 07.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. при примусовому виконанні виконавчого напису № 1530 виданого 19.09.2019 року винесена постанова про арешт коштів боржника, а саме на її кошти які перебували на картковому рахунку в АТ «Ощадбанк» в сумі 2676 гривень 12 копійок. Вказала, що вона є потерпілою у кримінальному провадженні за даним фактом незаконного заволодіння грошовими коштами у сумі 2676,12 грн., які були зняті з її рахунку № НОМЕР_1 у філії Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк» шляхом зловживання службовим становищем та використання підробленого документу про накладення арешту, оскільки боржником «ОТП Банк» вона не являється.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 травня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що позивачкою не доведено завдання їй матеріальної шкоди діями банку, оскільки кошти були списані на законних підставах при виконанні постанови про накладення арешту на майно боржника, яку виніс приватний виконавець на підставі вчиненого виконавчого напису нотаріуса.

Не погодившись з даним рішенням місцевого суду його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , просила скасувати його, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача з її карткового рахунку було безпідставно стягнуто суму у розмірі 2676,12 грн., чим завдано їй майнову шкоду у вказаному розмірі.

Від представника АТ «Ощадбанк» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відзив обґрунтовано тим, що дії АТ «Ощадбанк» повністю відповідають положенням діючого законодавства та жодним чином не порушують прав позивача. Кошти з рахунку ОСОБА_1 були списані відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Вказано, що рахунок позивачки є звичайним поточним рахунком, не віднесений до рахунків зі спеціальним режимом використання.

Окрім того, матеріали справи не містять відомостей про визнання нечинними документів виконавчого провадження № 60539686, зокрема постанови про арешт коштів, на підставі якої з рахунку ОСОБА_1 було списано суму у розмірі 2676,12 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 03.06.2016 ОСОБА_1 уклала з АТ «Ощадбанк» договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання заяви про приєднання № 796262 (а.с. 82-83).

Банк відкрив на ім?я ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_2 , операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (картка/платіжна картка), та надав платіжну картку.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Горовим П.В. від 07.11.2019 у виконавчому провадженні № 60539686 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ОСОБА_1 , у тому числі і в АТ «Ощадбанк» (а.с. 86-87).

Про накладення арешту виконавець був повідомлений листом АТ «Ощадбанк» № 46-07/11663/18955БТ від 10.12.2019 (а.с. 88).

В подальшому приватним виконавцем Горовим П.В. було подано до банку платіжну вимогу від 06.07.2020 ВП № 60539686/5 на суму 2676,12 грн. (а.с. 89).

Вищевказану платіжну вимогу було виконано банком 17.07.2020, що підтверджується меморіальним ордером від 17.07.2020 № (#1317) (а.с. 90).

Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Горова П.В. від 21.07.2020 закінчено виконавче провадження та знятий арешт з коштів ОСОБА_1 (а.с. 92-93).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 місцевий суд прийшов до висновку про недоведеність завдання позивачці майнової шкоди, тому позовні вимоги є необґрунтованими. Окрім того, територіально відокремлене безбалансове відділення № 10016/0157 філії Полтавського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» не є юридичною особою, а діє від імені АТ «Державний ощадний банк» на підставі Положення про установу банку якими визначаються їх компетенції та функції, тому належним відповідачем по справі є АТ «Державний ощадний банк».

Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (частина друга статті 16 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (частина перша та друга статті 22 ЦК України).

Отже, відшкодування шкоди, заподіяної забезпеченням позову, є способом захисту прав та інтересів і одночасно мірою юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 1166 ч. 1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно з частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до частини першої статті 48 Закону «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на майно боржника, його арешті або вилучені вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно п. 9.10 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, у разі надходження до банку платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для забезпечення виконання якого на кошти клієнта накладено арешт, банк виконує її в повному обсязі або частковій сумі в межах наявної арештованої суми на рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що списання грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 було здійснено АТ «Ощадбанк» на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В від 07.11.2019 про арешт коштів та платіжної вимоги від 06.07.2020 ВП № 60539686/5.

Доказів оскарження ОСОБА_1 дій приватного виконавця матеріали справи не містять.

Окрім того, позивачкою не надано доказів того, що відкритий на її ім`я поточний рахунок відноситься до рахунків зі спеціальним режимом використання.

Таким чином, дії АТ «Ощадбанк» щодо виконання вимог приватного виконавця в межах виконавчого провадження № 60539686 є законними та не порушують прав позивача, тому підстави для стягнення майнової шкоди відсутні.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: С. А. Гальонкін

Л. М. Хіль