ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2620/23 Справа № 204/2682/20 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, який 11 грудня 2020 року було уточнено, до ОСОБА_3 , ПрАТ «СК «Арсенал страхування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, мотивуючи його тим, що 14 січня 2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки ЗАЗ VIDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля марки Nissan Note, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням якого знаходився ОСОБА_1 .

Вказували, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було спричинено механічні пошкодження транспортному засобу, які висновком експертного дослідження автотоварознавця №37274 від 06 лютого 2020 року встановлені на рівні 144 784,18 грн., та тілесні пошкодження учасникам дорожньо-транспортної пригоди, що знаходилися в салоні автомобіля марки Nissan Note, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме водію ОСОБА_1 та пасажиру ОСОБА_2 , вартість лікування склала 9 948,60 грн. Вказана подія спричинила його учасникам моральну шкоду.

Зазначали, що поставною Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 лютого 2020 року по справі №204/536/20 ОСОБА_3 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Вказували, що страховою компанією ОСОБА_3 було виплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 70 000 грн.

Посилаючись на те, що вказаного розміру не вистачає для покриття всього розміру матеріального збитку, спричиненого транспортному засобу, враховуючи розмір страхового ліміту на покриття матеріальної шкоди та шкоди, спричиненої життю та здоров`ю потерпілих, просили суд першої інстанції стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на користь ОСОБА_1 збитки, заподіяні внаслідок ДТП, в розмірі 30 000 грн., вартість проведення експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ у розмірі 2 800 грн., а також стягнути зі страховика на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 9 948,60 грн. за сплачену ними вартість лікарських засобів та медичних послуг, а також, враховуючи, що різниця між виплаченим стразовим відшкодуванням та реальною матеріальною шкодою покладається на спричинювача шкоди, просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитки, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 44 787,18 грн., а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. та ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 4 422,90 грн., які складаються з вартості лікарських засобів та медичних послуг. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове про задоволення позову. Стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на користь ОСОБА_1 збитки, заподіяні внаслідок ДТП, в розмірі 30 000 грн., а також вартість проведення експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ у розмірі 2 800 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитки, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 44 787,18 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріальний збиток, спричинений йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 144 784,18 грн., з яких 70 000 грн. сплачено страховиком, а тому, зважаючи на розмір страхового ліміту, останній має доплатити йому різницю в 30 000 грн., а решту спричинювач шкоди на суму 44 784,18 грн., що відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду №344/10730/15-ц від 14 вересня 2016 року, №760/15471/15-ц від 03 жовтня 2018 року. Вказує, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди та матеріальної шкоди на лікування не оскаржується.

Відповідачем ПрАТ СК Арсенал страхування було надано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що, підписавши заяву про погодження розміру страхового відшкодування, позивач засвідчив, що після виплати страхового відшкодування у розмірі узгодженої суми у передбачений законом строк претензій до ПрАТ СК Арсенал страхування не має, із розміром страхового відшкодування згодний. Наголошує на тому, що страховик має обов`язок із зверненням потерпілої особи здійснити виплату страхового відшкодування, а не відшкодувати шкоду в повному обсязі.

Відповідачем ОСОБА_3 було також надано відзив, відповідно до якого просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що висновок експертного дослідження є неналежним доказом, оскільки не містить відомостей про попередження експерта про кримінальну відповідальність. Розмір стягнутої моральної шкоди вважає справедливим та законним.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 14 січня 2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки ЗАЗ VIDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля марки Nissan Note, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Поставною Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 лютого 2020 року по справі №204/536/20 ОСОБА_3 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (т.1 а.с.9-10).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована полісом №149852471 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страхова сума на одного потерпілого, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200 000 грн.; за шкоду, заподіяну майну 100 000 грн.; розмір франшизи у розмірі 2 000 грн. (т.1 а.с 30-31).

Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 06 лютого 2020 року, експерта-автотоварознавця ОСОБА_5 , складеного за заявою ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки Nissan Note, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого у наслідок від ДТП, становить 144 784,18 грн. (т.1 а.с.14-27).

ОСОБА_1 звернувся до страховика із письмовою заявою, в якій погодив розмір страхового відшкодування у розмірі 70 000 грн., на проведення експертизи пошкодженого транспортного засобу не наполягав, також підтвердив, що його було повідомлено про розмір франшизи за полісом, що становить 2 000 грн. Крім того, відповідно до вказаної заяви, було погоджено, що після виплати страхового відшкодування в розмірі узгодженої суми в передбачений законом строк претензій до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» мати не буде (т.1 а.с.29).

Крім того, окремо в заяві щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування зазначив, що претензій до страхової компанії не мав, зі страховим відшкодуванням в розмірі 70 000 грн. згоден та вважає його таким, що відповідає завданому йому збитку (т.1 а.с.124).

Згідно копії платіжного доручення №13160483, страхове відшкодування в сумі 70 000 грн. було відшкодовано на користь позивача ОСОБА_1 (т.1 а.с.200).

Відмовляючи у стягненні недоплаченого розміру матеріального збитку, спричиненому транспортному засобу, з відповідачів, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ СК «Арсенал Страхування» повністю виплатило ОСОБА_1 погоджену сторонами суму страхового відшкодування, суд не має підстав для додаткового стягнення суми збитків, установленої в результаті проведеної після такого погодження та виплати експертизи. У зв`язку з чим, витрати на проведення експертизи з визначення матеріального збитку, також, не підлягають задоволенню.

Колегія суддів лише частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтями 15,16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону №1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування(пункт 9.1 статті 9 Закону №1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-IVу разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону №1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV).

За встановленими у цій справі обставинами потерпіла особа та страховик визначили розмір страхового відшкодування шляхом укладення двостороннього договору про врегулювання страхового випадку, тому експертиза (оцінка) для визначення розміру шкоди до здійснення страхового відшкодування не проводилася.

Такі дії потерпілої особи та страховика відповідають положенням пункту 36.2 статті 36 Закону №1961-IV, в силу якої, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Отже, з урахуванням наявної в матеріалах справи заяви позивача про погодження розміру страхового відшкодування в сумі 70 000 грн., колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Арсенал страхування» 30 000 грн., як недоплаченої в межах страхового ліміту суми матеріального збитку, спричиненого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та коштів, понесених позивачем на отримання висновку експертного дослідження.

Цивільне законодавство дозволяє сторонам самостійно узгоджувати розміри збитків (страхового відшкодування), що підлягають сплаті, таке право гарантовано пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, позивач на власний розсуд розпорядився своїм правом, та вважав за можливе погодити, що 70 000 грн. буде достатньою для нього як для суми виплати страхового відшкодування, а тому підстав для повторного вирішення цього питання та збільшення розміру відповідальності страховика колегія суддів не вбачає, оскільки це суперечило б принципу свободи договору та правової визначеності, оскільки страховик мав правомірні очікування, що сплата відповідних коштів на користь позивача, які були погоджені сторонами, вичерпає між останніми будь-які відносини з приводу даної дорожньо-транспортної пригоди, отже, очікував, що позивач не буде оспорювати відповідну суму в майбутньому.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року по справі №333/2096/17, провадження №61-20343св18.

Окремо, колегія суддів зауважує, що страховий поліс ОСОБА_3 містив розмір франшизи в сумі 2 000 грн., який не відшкодовується страховиком, тобто реальна сума, що могла бути відшкодована страховиком складає 98 000 грн. з розрахунку сума страхового ліміту складає 100 000 грн. - 2 000 грн. франшизи, а не 100 000 грн. з розрахунку якої виходив позивач розраховуючи суму відшкодування в розмірі 30 000 грн.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» витрат на проведення експертного дослідження, зважаючи на те, що погоджена між сторонами сума заборгованості в порядку пункту 36.2 статті 36 Закону №1961-IV виключає необхідність проведення експертизи, а тому у разі її проведення з власної ініціативи позивачем, вказані витрати не можуть бути покладені на страховика.

Щодо стягнення різниці між страховою виплатою та реальною шкодою, яка, згідно доводів апелянта, має бути покладена на відповідача ОСОБА_3 , колегія суддів зазначає наступне.

Оскільки рacta non obligant nisi gentes inte quas inita (договори не зобов`язують нікого, крім осіб, які в них беруть участь), тому домовленістю між двома сторонами не може бути збільшено обсяг відповідальності третьої особи, не сторони такого договору.

Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону №1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, особа розраховує на те, що у разі настання страхового випадку її майнові інтереси будуть захищені шляхом здійснення страховою організацією виплати на користь потерпілої особи у межах страхових сум (ліміту відповідальності), визначених таким договором.

Таким чином, якщо розмір страхового відшкодування визначений без проведення експертизи за згодою страховика та потерпілого, і такий розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика, то при вирішені спору, за позовом потерпілого у ДТП до винуватця про відшкодування шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, підлягає встановленню:

- загальний розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи;

- розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, яка підлягала відшкодуванню страховиком відповідно до вимог Закону №1961-IV;

- чи покриває ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону №1961-IV.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону №1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком.

Відповідний висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року по справі №362/3043/18, провадження №61-13063св20, від 27 жовтня 2021 року по справі №208/2600/17 (провадження №61-7415св19),

В матеріалах справи наявний висновок експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 06 лютого 2020 року, експерта-автотоварознавця Крутіня В.І., складеного за заявою ОСОБА_1 , відповідно до якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки Nissan Note, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 144 784,18 грн., доказів на спростування розміру спричиненої позивачеві шкоди внаслідок ДТП, не надав, зокрема, відповідач ОСОБА_3 спочатку, заявляючи про необхідність проведення незалежної експертизи, кошти за її проведення не сплатив, в подальшому відмовившись від її проведення.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_3 не спростував належними доказами розмір спричиненого позивачу збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи розмір максимальної страхової суми 98 000 грн. (100 000 грн. - 2 000 грн. франшиза), зважаючи на те, що позивач погодився з сумою відшкодування в 70 000 грн., розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика та складає 46 784,18 грн., враховуючи розмір позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову останнього в цій частині та стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 44 787,18 грн. (в межах позовних вимог ОСОБА_1 ).

Колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача ОСОБА_3 матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 44 787,18 грн., оскільки суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що позивач має право на відшкодування у повному обсязі реальної вартості понесених витрат, на відповідача, як на винну особу, покладається обов`язок відшкодувати потерпілому різницю між сумою фактичних витрат та виплаченою сумою страхового відшкодування страховою компанією та франшизи.

Зазначений висновок, викладений у постанові Верховного Сууд від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18 (провадження №61-14827св19) та є незмінним.

Домовленість між позивачем та страховиком відповідача щодо розміру відшкодування не впливає на обов`язки спричинювача шкоди, що підлягали б сплаті поза межами страхового відшкодування.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача ОСОБА_3 матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 44 787,18 грн. та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення вказаної вимоги. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Зважаючи на результат розгляду справи, в порядку ч.13 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 728,14 грн., що відповідає розміру задоволених вимог апеляційної скарги (57,72%).

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2022 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача ОСОБА_3 матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 44 787,18 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 44 787,18 грн.

В іншій частині рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 728,14 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2023 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.