Єдиний номер справи 488/3837/21
Провадження 22-ц812/263/23 Головуючий по 1 інстанції Чернявська Я.А.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2023р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.

секретар судового засідання Калашник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2022р.

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом,

встановила:

У жовтні 2021р. АТ КБ «Приватбанк» пред`явило позов до ОСОБА_2 про стягнення 66338,14 грн. заборгованості за кредитом.

Позивач зазначав, що 13 листопада 2012р. уклав з відповідачем кредитний договір, за умовами якого відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшено до 30000 грн. для користування яким видав кредитну картку.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 21 вересня 2021р. утворилася заборгованість за кредитом у сумі 66338,14 грн., яка складається з основної заборгованості (тіло кредиту) 54562,10 грн., процентів за користування кредитом 11776,04 грн.

Посилаючись на вказане, позивач просив стягнути з відповідача 66338,14 грн. заборгованості за кредитом.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2022р. позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» 54562,10 грн. основної заборгованості (тіла кредиту) за кредитним договором від 13 листопада 2012р. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на незаконність рішення суду, в частині задоволених вимог, просила його скасувати і ухвалити нове про відмову в їх задоволені.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні з наступних підстав.

За правилами ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст.ст.626,628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.633 ЦК публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1055 ЦК кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.10561 ЦК розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 13 листопада 2012р. між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг, що підтверджується Анкетою-заявою позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Для обслуговування кредитного рахунку під час дії договору позивач видавав відповідачу неодноразово кредитні картки, останню - 05 жовтня 2018р. зі строком її дії до серпня 2022р.

Згідно з розрахунком АТ КБ «Приватбанк» станом на 21 вересня 2021р. відповідач має заборгованість за кредитом у сумі 66338,14 грн., яка складається з основної заборгованості (тіло кредиту) 54562,10 грн., процентів за користування кредитом 11776,04 грн.

При розгляді справи встановлено, що розмір процентів за користування кредитом у вказаній Анкеті-заяві сторонами узгоджено не було, а тому суд відмовив у задоволенні цих вимог.

Рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача процентів за користування кредитом не є предметом перевірки на його законність і обґрунтованість в апеляційному порядку на підставі ч.1 ст.367 ЦПК.

В той же час, не можна погодитись з рішенням суду щодо розміру стягнення основної заборгованості (тіла кредиту) 54562,10 грн.

З наявної в матеріалах справи виписки по спірному кредитному договору вбачається, що банком кошти які вносились позичальником на погашення кредиту зараховувались на погашення процентів та інших платежів, що не передбачено умовами цього договору і відповідно впливає на визначення основної заборгованості.

Загалом відповідач отримав від банку 380931,27 грн. кредитних коштів, а повернув 375340,14 грн.

За таких обставин можна погодитись з висновком суду про доведеність факту порушення грошового зобов`язання, але не з сумою стягнення, яка підлягає зменшенню до 5591,13 грн. (380931,27 -375340,14).

З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в частині вимог про стягнення основного боргу (тіла кредиту) та судових витрат в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає зміні.

На підставі ст.141 ЦПК враховуючи часткове задоволення позову (8,43%), часткове задоволення апеляційної скарги (91,57%), застосовуючи принцип взаємозаліку з позивача на користь відповідача слід стягнути 2926,60 грн. (3117,96-191,36).

Керуючись ст.ст.367,374-376,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2022р. в частині вимог про стягнення основного боргу (тіла кредиту) та судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 5591,13 грн. основного боргу (тіла кредиту) за кредитним договором від 13 листопада 2012р.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 2926,60 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови виготовлено 22 березня 2023р.

Головуючий: Судді: