ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1549/21 Номер провадження 22-ц/814/2398/23Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т. О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Ряднини І.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Вітер Лариса Олексіївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

16 вересня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в один місяць.

Позивач обґрунтовувала позовні вимоги тим, що після смерті батька відкрилася спадщина у складі земельної ділянки, площею 3,31 га, у межах згідно з планом на території Токарівської сільської ради Миргородського (раніше - Лохвицького) району Полтавської області, право на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ПЛ № 167878.

Спадкова справа після смерті батька за № 9/2021 заведена 09 березня 2021 року. Спадщину прийняли відповідачі у справі.

Вона 28 травня 2021 року звернулася через Токарівський старостат Лохвицької міської ради Полтавської області із заявою про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини, але з невідомих причин заява до нотаріальної контори не надійшла. Зазначила, що після написання заяви про прийняття спадщини вона захворіла.

Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Вітер Л.О. повідомила, що усі спадкоємці, які прийняли спадщину, відмовилися подати письмові заяви про згоду на прийняття нею спадщини, а тому відмовила їй в оформленні спадщини у зв`язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини та роз`яснила право на звернення до суду задля визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідачі надали до суду заяви про визнання позову.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2021 року позов задоволено, встановлено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном в один місяць.

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 прохали скасувати рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Апелянти вважають, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, а також таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказують, що вони ніяким чином не визнавали позовні вимоги та категорично проти встановлення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

11.10.2021 вони з`явились у підготовче судове засідання для дачі своїх пояснень з приводу позовних вимог. Проте, до них підійшла працівник суду, яка посилаючись на брак часу прохала їх заповнити заяви, які виготовлені за допомогою комп`ютерної техніки, в яких вони вказали свої дані, не ознайомившись зі змістом самих заяв та підписали їх, після чого були вільні. Чекаючи на чергову повістку про виклик до суду вони отримали рішення суду, ухвалене у підготовчому судовому засіданні, яким позов було задоволено.

Вказували, що висновок суду першої інстанції про те, що вони прохали розглядати справу без їхньої участі та проти задоволення позову не заперечують, - є помилковими.

Через юридичну необізнаність, їх свідомо ввели в оману, та через брак часу їм не роз`яснено їх прав та обов`язків. Тому, вважають, що суд першої інстанції передчасно у судовому засіданні постановив рішення про задоволення позовних вимог, не з`ясувавши усіх обставин, що мають значення для справи, не дослідивши доказів.

Також, зазначали, що місцевим судом при розгляді вказаної справи не з`ясовано з якої заяви знята ксерокопія заяви про прийняття спадщини для суду, якщо сама заява втрачена. Тому, вважають, що позивачем не надано суду доказів щодо направлення на адресу приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини із завіреним підписом та засвідченими копіями документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення, як і не надано доказів на підтвердження хвороби позивача після написання заяви про прийняття спадщини.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання спростовуючи доводи, які викладені в апеляційній скарзі, та підтримуючи рішення суду першої інстанції, прохала апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Щодо руху справи

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11 січня 2022 року апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - задоволено. Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Полтавського апеляційного суду від 11 січня 2022 року - скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи постанову та повертаючи справу на новий апеляційний розгляд Верховний Суд зазначив, що до відзиву на апеляційну скаргу позивач додала копію довідки Розсошенської амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 2 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної допомоги об`єднаних територіальних громад» Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 22 червня 2021 року, в якій зазначено, що у період з 17 до 22 червня 2021 року вона перехворіла гострим бронхітом (підозра на Covid-19) та перебувала на амбулаторному лікуванні (а.с. 81).

Апеляційний суд, переглядаючи справу та приймаючи нове судове рішення про відмову у задоволення позову, всупереч положенням статті 367 ЦПК України вказаний доказ проігнорував, не встановив і не перевірив поважності причин того, чого він не був поданий позивачем до суду першої інстанції, не оцінив значення цього доказу для правильного вирішення справи, не вирішив питання про прийняття чи відхилення вказаного доказу.

Такі порушення процесуального закону призвели до невстановлення усіх істотних обставин, які мають значення для розгляду цієї справи, та неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23 листопада 2020 року у справі № 315/714/19 (провадження № 61-2162св20).

З урахуванням зазначеного, висновки апеляційного суду про відмову в задоволенні позову Верховний Суд визнав передчасними, у зв`язку із чим справу повернуто на повторний розгляд до суду апеляційної інстанції.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_1 (а.с. 22)

Від імені ОСОБА_6 на корить позивачки 24.01.2017 був складений заповіт на земельну ділянку загального площею 3,31 га, яка розташована на території Токарівської сільської ради Лохвицького (наразі - Миргородського) району Полтавської області, та який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Токарівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області і зареєстрований у реєстрі за № 13.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21.12.2020. (а.с. 7)

28.05.2021 ОСОБА_1 звернулась до Токарівського старостату Лохвицької міської ради з проханням скласти заяву про прийняття спадщини та посвідчити справжність її підпису. Вказану заяву було зареєстровано в реєстрі за № 3-1. Заяву вона забрала з собою, але подати її до нотаріуса не змогла оскільки захворіла.

Листом Приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Вітер Л.О. від 05.08.2021 за № 64/02/14 було повідомлено, про відмову в оформленні спадщини відносно спадкового майна.

Було зазначено, що спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (спадкоємці за заповітом).

Також, нотаріусом встановлено порушення форми посвідчення двох заповітів, в тому числі, заповіт від 24.01.2017 зареєстрований у реєстрі за № 13, та зазначено, що спадкоємці які прийняли спадщину, відмовилися подати заяви про згоду на прийняття спадщини ОСОБА_1 , яка пропустила строк для прийняття спадщини. Зазначено про наявність спору про право та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. (а.с. 9)

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, проаналізувавши встановлені обставини справи, оцінивши надані докази, та, враховуючи те, що стороною відповідача визнаються позовні вимоги, дійшов висновку, що причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем є поважними, а тому позов підлягає задоволення шляхом визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Щодо визнання відповідачами позову.

У відповідності з вимогами ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Суд з`ясовує думку сторін щодо дати призначення судового засідання для розгляду справи по суті.

У відповідності з вимогами ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення (ч. 2 ст. 206 ЦПК України).

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_2 до суду першої інстанції були подані заяви про визнання позову та клопотання про розгляд справи без їх участі. (а.с. 37-39).

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі не визнавали позовні вимоги та їх свідомо ввели в оману в залі судових засідань належними доказами не підтверджено.

В цій частині доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Разом з тим, зі змісту заяв вбачається, що в порушення вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем, суд не роз`яснив сторонам наслідки вчинення відповідних процесуальних дій.

Невиконання судом вказаного процесуального обов`язку є порушенням норм цивільного процесу та вимог ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод в аспекті права на справедливий суд та дотримання принципу змагальності та рівності сторін.

В зазначеній частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Щодо наявності поважних причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1269, частина перша статті 1270 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Зважаючи на наведене, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; гостре раптове захворювання спадкоємця, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Водночас, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

(постанови Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 23 листопада 2020 року у справі № 315/714/19 (провадження № 61-2162св20); від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22).

В позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого батька в зв`язку з тим, що 28.05.2021 року через Токарівський старостат Лохвицької міської ради подала заяву про прийняття спадщини., яка була зареєстрована в реєстрі за № 3-1, але з невідомих їй причин до нотаріальної контори не надійшла. Про даний факт їй стало відомо в серпні 2021року коли вона звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових справ.

Також, зазначала, що після написання заяви про прийняття спадщини вона захворіла.

У відповідності із вимогами ст. 1 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у сільських населених пунктах нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Статтею 37 вказаного Закону визначено, що у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: 1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна;2) посвідчують заповіти (крім секретних);3) видають дублікати посвідчених ними документів;4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них;5) засвідчують справжність підпису на документах;6) видають свідоцтва про право на спадщину;7) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя.

Дії, передбачені пунктами 6 і 7 частини 1 вказаної статті, вчиняють уповноважені посадові особи органу місцевого самоврядування, які мають вищу юридичну освіту, досвід роботи у галузі права не менше трьох років, пройшли протягом року стажування у державній нотаріальній конторі або приватного нотаріуса, завершили навчання щодо роботи з єдиними та державними реєстрами, що функціонують в системі Міністерства юстиції України, та склали іспит із спадкового права у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Як вбачається зі змісту заяви від 28.05.2021, яка адресована нотаріусу за місцем реєстрації, ОСОБА_1 зазначає про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_6 згідно із заповітом від 24.01.2017, зареєстрованим за реєстровим номером № 13.

В заяві наявна відмітка, що староста с. Токарі Краснолуцький Р.Ю. засвідчує справжність підпису ОСОБА_1 , яка підписала заяву, та що її особу встановлено. Заява зареєстрована в реєстрі за номером 3-1.

Вказану заяву ОСОБА_1 забрала із собою, однак подати до нотаріуса не змогла, оскільки захворіла. До суду надано оригінал цієї заяви. (а.с. 8)

Враховуючи, що спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , шестимісячний строк на подачу заяви про прийняття спадщини сплив 20 червня 2021 року.

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що до нотаріуса вона звернулася в серпні 2021 року, тобто пропуск строку звернення до нотаріуса становить близько 45 днів. Жодних доказів про те, що звернення до нотаріуса було здійснено в інший період (липень місяць) до суду не надано.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що після написання заяви про прийняття спадщини вона захворіла, одна до позовної заяви жодних доказів на підтвердження даного факту вона не надала.

До відзиву на апеляційну скаргу нею долучено медичну довідку Розсошенської амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 2 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної допомоги об`єднаних територіальних громад» Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 22 червня 2021 року про те, що вона з 17.06.2021 по 22.06.2021 перехворіла на гострий бронхіт (підозра на Covid-19) (а.с. 81)

У відповідності з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Верховний Суд у постанові від 26.10.2022 у даній справі зазначив, що при дослідженні вказаного доказу необхідно врахувати як вимоги ч. 1 ст. 44 ЦПК України, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. (а.с. 154)

У відповідності з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Апеляційний суд вважає, що звертаючись до суду у вересні 2021 року з даним позовом позивачка, зазначаючи про свою хворобу, мала об`єктивну можливість надати разом із позовом докази (медичну довідку від 22 червня 2021 року) на підтвердження цієї обставини. Жодних об`єктивних перешкод неможливості подати цей доказ разом із позовом позивач не обґрунтувала.

Не є поважними причинами для прийняття даного доказу апеляційним судом і факт визнання в підготовчому судовому засіданні відповідачами позову, оскільки з матеріалів справи вбачається, що сторони в підготовче засідання 11.10.2021 не з`явилися та в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі. (а.с. 23, 40)

Зазначений доказ не має виключного значення для підтвердження факту поважності причин пропуск у строку для прийняття спадщини, оскільки він підтверджує поважність лише 10 денного терміну пропуску строку (із 45 днів пропуску).

Позивачкою у справі не наведено жодних доказів, які б підтвердили поважність та об`єктивну неможливість звернутися до нотаріуса в період з 23.06.2021 по серпень 2021 року (здати звернення до нотаріуса).

За таких обставин відсутні підстави для прийняття та дослідження апеляційним судом даного доказу.

Як зазначено вище, строк прийняття спадщини пропущений більше ніж на сорок днів без поважних причин.

Апеляційний суд вважає, що пропуск строку на прийняття спадщини в даному випадку не є незначним, що давало б право суду встановити додатковий строк на подачу заяви про прийняття спадщини.

За таких фактичних обставин в даній справі не можна застосувати правові висновки Верховного Суду, висловлені у справі № 315/714/19.

Доводи апеляційної скарги в зазначеній частині є обґрунтованими.

Позивач у справі не надала доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладені висновки, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За апеляційне оскарження рішення у справі апелянт ОСОБА_3 сплатила судовий збір в розмірі 1 382 грн, який підлягає відшкодуванню позивачем у справі, враховуючи що у задоволенні позову відмовлено. (а.с. 44)

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2021 року -скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір за апеляційне оскарження судового рішення в розмірі 1 382 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2023 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко