Номер провадження: 22-ц/813/7917/23
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник-адвокат Кресюн Василь Андрійович

на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2023 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту удочеріння та внесення відповідних відомостей в актовий запис про удочеріння, заінтересовані особи: Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

встановив:

09 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною вище заявою про встановлення факту удочеріння та внесення відповідних відомостей в актовий запис про удочеріння, встановлення якого заявниці необхідне для реалізації спадкових прав, щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а саме, одержання свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 на підставі ч.6 ст. 294 ЦПК України залишено без розгляду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір про право, про що заявлено суду представником заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокатом - Савицьким А.Я. під час розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник-адвокат Кресюн В.А. просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі, посилаючись на те, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права; висновок суду про наявність підстав для залишення заяви скаржниці без розгляду з підстав наведених у змісті оскаржуваної ухвали суду є помилковим; скаржниця вважає, що суд не розрізнив спір про факт від спору про право, який у цій справі між сторонами відсутній, оскільки не визначено правовий статус заявниці і чи має вона взагалі претендувати на частину спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; скаржниця також вважає, що вимоги поданої неї заяви стосуються спору про факт, на що суд уваги не звернув і невірно застосував норми матеріального права, оскільки в Подільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районні Одеської області та реєстрах відсутній запис про її удочеріння ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча є свідоцтво про народження від 26 лютого 1969 року, у якому мамою заявниці вказана ОСОБА_4 ; судом не враховано те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення не замінює собою документів, які видають відповідні органи, а є лише підставою для їх одержання; судом не розглянуто подане заявницею клопотання про витребування доказів, необхідних для правильного вирішення справи; в якості доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що встановлення вказаного вище факту їй необхідно для відновлення її честі та гідності не тільки перед законом, а й серед рідних, знайомих, а також відновлення доброго та гідного поваги імені її матері, ОСОБА_4 , реєстрації удочеріння шляхом складення актового запису про усиновлення (удочеріння) та внесення змін до електронного Державного реєстру актів цивільного стану громадян, та у зв`язку з необхідністю вступу до магістратури. Окрім того, скаржниця зауважила, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд не вислухав думку зацікавленої особи, а саме, Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).

06 лютого 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подано відзиви на апеляційну скаргу заявниці ОСОБА_1 , у яких зазначили, що заперечують проти обставин, якими обґрунтовується заява про встановлення вказаного вище факту, яка подана заявницею з метою реалізації в подальшому спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , що порушує їхні права як спадкоємців першої черги за законом до майна померлої ОСОБА_4 , томуміж ними та заявницею виник спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення скаржниці ОСОБА_1 та її представника адвоката -Кресюна В.А., представника ОСОБА_2 адвоката - Дунар Т.Ю. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.

Як убачається із тексту поданої ОСОБА_1 до суду заяви про встановлення вказаного вище факту, остання посилалася на те, що такий факт породжує для неї юридичні наслідки встановлення якого їй необхідно для реалізації спадкових прав, після смерті ОСОБА_4 , зокрема, одержання свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

В якості заінтересованих осіб ОСОБА_1 у своїй заяві вказала Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

13 вересня 2023 року у судовому засіданні представник заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат - Савицький А.Я. зазначив, що факт, про встановлення якого просить заявниця, є оспорюваним та між сторонами існує спір про право.

Представник заявниці адвокат Кресюн В.А. зазначив, що спір про право на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 , має місце, однак для вирішення цього питання вважає, що спершу необхідно встановити юридичний факт.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі № 644/6785/18 (провадження № 61-434св19), зазначено, що «суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право».

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Під спором про право в окремому провадженні потрібно розуміти конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Тож, з огляду на те, що під час розгляду цієї справи виник спір про право, що встановлено судом, а саме, конфлікт інтересів заявниці ОСОБА_1 та заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 пов`язаного із запереченнями останніх проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту удочеріння заявниці ОСОБА_4 , а також того, що факт за встановленням, якого ОСОБА_1 звернулась до суду пов`язаний із наступним вирішенням спору про право на спадкове майно між нею та заінтересованими особами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , колегія суддів вважає вірним висновок суду про залишення вказаної вище заяви без розгляду, на підставі ч.6 ст. 294 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до обґрунтування вимог поданої ОСОБА_1 заяви про встановлення вказаного вище факту та суб`єктивного тлумачення скаржницею норм права, і не спростовують правильного висновку суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04)..

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення судом справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, з мотивів наведених у скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2023 року.

Головуючий: Ю.П.Лозко

Судді: В.В. Кострицький

В.А. Коновалова