КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року місто Київ.

Справа №752/8188/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/33/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання Вєтчінової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справуза апеляційною скаргою Батюка Олега Олександровича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року (ухвалене у складі судді Чередніченко Н.П., інформація щодо дати складання повного судового рішення відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Антонович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ

У березні 2021 року позивач ОСОБА_2 через свого представника адвоката Батюка О.О. звернулась до суду із позовом до відповідача АТ «Альфа-Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначено, що представник позивача дізнався про вчинення 31.10.2017 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. виконавчого напису № 25178 про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 895/06-034-175 від 28.03.2008 року, що виникла перед АТ «Укрсоцбанк» в сумі 89089,83 доларів США. Відповідач звертався до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про заміну стягувача у вказаному виконавчому листі, оскільки, є правонаступником АТ «Укрсоцбанк». Однак, позивач ніяких повідомлень щодо вчинення зазначеного виконавчого напису не отримувала, а також у системі виконавчих проваджень відсутні виконавчі провадження, за якими боржником є позивач. Зазначений виконавчий напис повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки, зокрема, приватним нотаріусом в порушення вимог закону не було перевірено безспірність заборгованості за кредитом, а банком не було надано нотаріусу належний пакет документів, який давав би підстави для можливості вчинення нотаріусом виконавчого напису. Борг є спірним, та позивач не отримувала будь-яких вимог від банку, що є підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 25178, вчинений 31.10.2017 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. про стягнення із ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 89089,83 доларів США.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Батюк О. О. в інтересах ОСОБА_2 16 листопада 2022 року, згідно поштової відмітки, направив на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року та ухвалити нове, яким визнати виконавчий напис № 25178 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. від 31.10.2017 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 895/06-034-175 від 28.03.2008, що виникла перед акціонерним товариством «Укрсоцбанк» у сумі 89 089,83 доларів США таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначив, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що на момент подачі позову стягувачем за виконавчим написом нотаріуса було Акціонерне товариство «Альфа-Банк», що не було враховано Голосіївським районним судом м. Києва судом при ухваленні рішення від 11.10.2022 р.

Посилаючись на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у справі № 580/3240/20 та інформаційну довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що міститься на сайті Міністерства юстиції України, вказує, що АТ «Укрсоцбанк» ліквідовано 03.12.2019 року, правонаступником ліквідованої юридичної особи є Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Зазначає, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів тому, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» за всіма правочинами, укладеними останнім, та за всіма правами і обов`язками, які те мало на момент ліквідації.

На думку позивача, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції порушив вимоги статей 12, 43, 129, 212, 259, 263 ЦПК України, неправильно застосував норми статей 104, 512 ЦК України, в супереч обставинам справи, та наявним у справі доказам, зробив висновок, що належним відповідачем у справі є ПАТ «Укрсоцбанк», яке ліквідовано за довго до подання позову, а не АТ «Альфа-Банк».

Аргументуючи неправомірність вчинення нотаріусом виконавчого напису, позивач зазначає наступне.

06 жовтня 2014 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 895/06-034-175 від 28.03.2008 р.

В позовній заяві ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути з ОСОБА_2 892 681 грн. 04 коп. заборгованості за вказаним кредитним договором , що згідно доданого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 895/06- 034-175 від 28.03.2008 р. становило еквівалент 75959, 56 доларів США, в тому числі 43 069,14 дол. США заборгованості за кредитом, 26 445,74 дол. США заборгованості за відсотками, 3 178,77 дол. США пені за несвоєчасне повернення кредиту, 3 265,91 пені за несвоєчасну сплату відсотків.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2015 року у справі № 712/13756/14-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 третя особа - арбітражний керуючий Вінник С. В. про стягнення заборгованості за кредитним договором, у задоволенні позову було відмовлено повністю, у зв`язку з припиненням на час звернення до суду з позовом дії кредитного договору № 895/06-034-175 від 28.03.2008 р. та погашенням вимог банку.

Як вбачається із рішення суду, представник позивача приймав участь у розгляді справи та був присутнім під час проголошенні рішення.

Банк з ухваленим рішенням погодився та його не оскаржував.

Рішення набрало законної сили 12 травня 2015 року.

Вказане рішення суду є обов`язкове для АТ «АЛЬФА-БАНК» як правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк».

Посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду викладеній в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, скаржник зазначає, що остаточне рішення компетентного суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для сторін процесу.

Вказує, що позивач ніяких вимог банку щодо повернення кредиту не отримував, отже, вимога не направлялась, та копія останньої з доказами її направлення нотаріусу не надавались. Таким чином, має місце порушення вимог підпункту 2.3. пункту З глави 16 розділу II Порядку.

Також скаржник зазначає, що відповідачем був пропущений строк протягом якого може бути вчинено виконавчий напис і аргументує це тим, що звертаючись з позовом до Соснівського районного суду м. Черкаси до ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 895/06-034-175 від 28.03.2008 р. банк в односторонньому порядку змінив строки повернення кредиту, а, відтак і строк дії договору. З цього слідує, що кінцевою датою повернення кредиту є 06 жовтня 2014 р., а виконавчий напис вчинено 31 жовтня 2017 року, тобто більш як через три роки після спливу виникнення права вимоги, що порушує вимоги вищевказаного підпункту 3.1. пункту З глави 16 Порядку.

13 грудня, згідно електронного звіту, представник АТ «Альфа-Банку» - Стеценко Максим Владленович надіслав до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, яким просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

У відзиві представник відповідача вказує, що АТ «Альфа Банк» не є стягувачем за оскаржуваним виконавчим написом нотаріуса, а тому є неналежним відповідачем у справі.

Зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса був одноразовим актом, що вичерпав свою дію у момент його вчинення, а тому на даний час не порушуються жодні права Позивача, у зв`язку з чим визнання його таким, що не підлягає виконанню не поновить прав чи законних інтересів ОСОБА_2 .

Вказує, що позивачем було допущено пропущення строків позовної давності, оскільки виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 31.10.2017 року, а позивач звернувся з позовом в лютому 2021 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, яка зазначена представником відповідача у відзиві як засіб зв`язку та офіційна електронна пошта.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Суд виходить із того, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у відзиві, то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження 61-8505 св 22).

Таким чином, сторони повідомлені про розгляд справи належним чином та у встановлений законом спосіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Желепи О.В., пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що 31.10.2017 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис № 25178, відповідно до якого було запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ Укрсоцбанк» суму заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 890898,83 доларів США за період із 12.09.2016 р. по 12.09.2017 р.

Докази пред`явлення зазначеного виконавчого напису до виконання, та відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання в матеріалах справи відсутні.

В серпні 2020 року АТ «Альфа-Банк» звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про заміну стягувача у зазначеному виконавчому написі.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 року, зазначену заяву було задоволено. Змінено у виконавчому написі приватного нотаріуса КМНО Чуловського В.А. № 25178 від 31.10.2017 року стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк».

Однак, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021 року, ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 року, - було скасовано, та в задоволенні заяви АТ «Альфа-Банк» про заміну стягувача у виконавчому написі приватного нотаріуса КМНО Чуловського В.А. № 25178 від 31.10.2017 року, було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову через його пред`явлення до неналежного відповідача, суд виходив саме з цієї постанови.

Разом з тим, суд не звернув увагу на те, що з позовом в даній справі позивач звернувся до квітня 2021 року.

Згідно статуту акціонерного товариства «Альфа-Банк», погодженого Національним банком України 26.11.2019, акціонерне товариство «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на підставі передавального акту (затвердженого рішенням єдиного акціонера акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (рішення №5/2019 від 15.10.2019) та рішенням загальних зборів акціонерів акціонерного товариства «Альфа-Банк» (протокол №4/2019 від 15.10.2019) у відповідності до якого до акціонерного товариства «Альфа-Банк» були передані все майно, права і зобов`язання акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

Водночас акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було створене згідно з Договором про створення Республіканського акціонерно-комерційного банку соціального розвитку від 14.09.1990 в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства на базі установ Житлосоцбанку СРСР 31.10.1990 з найменуванням Республіканський акціонерно-комерційний банк соціального розвитку Укрсоцбанк, який змінював назву:

- на Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 20.06.1991 про виключення з найменування банку слова «Республіканський»);

- на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 09.03.2010 про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»), яке стало правонаступником усіх прав і зобов`язань Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства;

- на акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 26.04.2018 про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування товариства на акціонерне товариство «Укрсоцбанк»), яке стало правонаступником усіх прав і зобов`язань публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03.12.2019 до вказаного реєстру внесений запис про припинення акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником є акціонерне товариство «Альфа-Банк» (вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, 03150, ).

Отже, акціонерне товариство «Альфа-Банк» є правонаступником акціонерного товариства «Укрсоцбанк», яке на час вчинення виконавчого напису №25178 від 31.10.2017 мало назву публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

За таких обставин, звертаючись з позовом до правонаступника ПАТ "Укрсоцбанк" в березні 2021 року, позивач звернувся з позовом до належного відповідача.

Колегія суддів також не погоджується з висновком суду про те, що внаслідок відмови в заміні стягувача, права позивача вчиненим виконавчим написом не порушуються, з огляду на те, що суд зобов`язаний перевірити правомірність вчинення виконавчого напису на час його вчинення.

Вивчивши докази наявні в матеріалах справи апеляційний суд дійшов наступного висновку.

У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Судом встановлено, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2015 року у справі №712/13756/14-ц, яке набрало законної сили, встановлено, що дія кредитного договору укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 припинилася, а вимоги банку про стягнення заборгованості вважаються погашеними.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Аналогічні положення містяться у пунктах 3.1, 3.3 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій.

Як вбачається з копії позовної заяви ПАТ «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 895/06-034-175 від 28.03.2008 року, долученої до матеріалів справи (а.с. 38-39), згаданим позовом ПАТ «УКРСОЦБАНК» 06.01.2014 року пред`явив вимоги дострокового стягнення боргу.

Тобто стягнення за кредитним договором є достроковим.

ПАТ «Альфа-Банк» є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк».

Пред`явлення вимог про дострокове стягнення боргу змінює строк виконання зобов`язання, що також неодноразово підтверджено усталеною судовою практикою.

За умовами укладеного кредитного договору , в разі не виконання, чи не належного виконання позичальником, своїх обов`язків, визначених п.п.3.3.7., 3.3.8 цього договору протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що настав та позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі.

Виконавчий напис нотаріуса вчинений 31.10.2017 року, тобто більше, ніж через три роки з часу пред`явлення вимог про дострокове стягнення.

Тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше ніж три роки, а тому відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису.

Доводи представника відповідача про пропуск строку позовної давності, колегія суддів не приймає, так як за обставинами даної справи встановлено, що позивачу не було відомо про вчинення виконавчого напису до ознайомлення з матеріалами справи, яка перебувала на розгляді в Черкаському окружному адміністративному суді за заявою АТ "Альфа-Банк" про заміну сторони стягувача у виконавчому написі.

Лише в січні 2021 року позивач довідався, про те, що 31 жовтня 2017 року було вчинено виконавчий напис.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги про не повне з`ясування обставин, які мали правове значення для її вирішення, недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваного рішення знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання, щодо стягнення витрат на правову допомогу, апеляційний суд керується таким.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Згідно договору про надання правової допомоги №24/10-22 від 24 жовтня 2022 року ОСОБА_2 уклала з адвокатом Батюком Олегом Олександровичем договір про надання професійної правової (правничої) допомоги. За переліком послуг, наданим позивачу, вбачається, що її витрати на правову допомогу в апеляційному суді становлять 8 000 гривень, які позивач просив стягнути з відповідача.

Сторона відповідача заперечуючи проти стягнення витрат, посилалась лише на те, що вони є неналежним відповідачем, разом з тим не наводили конкретних доводів, необґрунтованості заявлених позивачем витрат.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для зменшення, заявлених позивачем витрат на правову допомогу, що надана в апеляційному суді.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи із задоволення позову та апеляційної скарги, з відповідача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 141, 268, 367, 374- 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати виконавчий напис №25178 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича від 31.10.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 895/06-034-175 від 28.03.2008 року на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в сумі 89 089, 83 доларів США таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, адреса: 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, адреса: 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір 2 270 грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2023 року.

Головуючий: О.В. Желепа

Судді: В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик