ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/580/23 Справа № 176/438/22 Суддя у 1-й інстанції - Павловська І. А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він є побутовим споживачем природного газу відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про ринок природного газу, а саме використовує природний газ з метою приготування їжі, за об`єктом споживання - квартира АДРЕСА_1 . Розподіл природного газу побутовому споживачу здійснює АТ Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз, що є правонаступником ПАТ Дніпропетровськгаз, відповідно до Типового договору розподілу природного газу затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2498 від 30 вересня 2015 року, фактом згоди приєднання до якого відповідно до п.1.3 цього Договору, був сплачений рахунок Оператора ГРМ та споживання природного газу. Нарахування об`ємів спожитого газу позивачу здійснювалось згідно норм споживання природного газу населенню у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року №203 та роздрібної ціни на природний газ, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758, з розрахунку 7,1 м.куб. на одну зареєстровану особу. Надалі відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 року № 609 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України, норму споживання природного газу населенню у разі відсутності газових лічильників для плити газової було змінено з 7.1 м.куб. на 5.4 м.куб. Людино-місяць. Позивач вказує, що в листопаді 2019 року він дізнався про встановлення на будинок АДРЕСА_2 , у якому розташована належна йому квартира, загальнобудинкового лічильника природного газу та нарахування по ньому об`ємів природного газу. Позивач зазначає, що звернувся до АТ Дніпропетровськаз з інформаційним запитом № 01-11/04-497 від 17 вересня 2021 року та заявою № 01-11/04-5969 від 24 листопада 2021 року щодо встановлення індивідуального лічильника природного газу за адресою: АДРЕСА_3 . Однак, листом АТ Дніпропетровськаз від 14 січня 2022 року № 49008-Лв-942-0122 позивачу відмовлено у встановленні індивідуального лічильника газу. Вважає дії АТ Дніпропетровськаз (оператора ГРМ) щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку замість індивідуального за вищевказаною адресою незаконними, такими що порушують Закон України Про захист прав споживачів, Типовий договір розподілу природного газу (постанова НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року), Кодекс газорозподільних систем (постанова НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року), Цивільний кодекс України. На підставі викладено ОСОБА_1 просив суд визнати незаконними дії АТ Дніпропетровськаз щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку та нараховані за ним об`єми природного газу; зобов`язати АТ Дніпропетровськаз, , у відповідності до вимог Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу, Кодексу ГРС встановити по об`єкту побутового споживача споживача ОСОБА_1 - квартирі АДРЕСА_1 , комерційний вузол обліку природного газу.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2022 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано незаконними дії АТ Дніпропетровськаз щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку та нараховані за ним об`єми природного газу. Зобов`язано АТ Дніпропетровськаз, , у відповідності до вимог Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу, Кодексу ГРС встановити по об`єкту побутового споживача споживача ОСОБА_1 - квартирі АДРЕСА_1 , комерційний вузол обліку природного газу. Стягнуто з АТ Оператора газорозподільної системи Дніпропетровськгаз , що розташоване за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2, на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі АТ Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз просить рішення суду від 11 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 листопада 2019 року (а.с.11).

Після отримання спадщини, позивач зазначив, що він дізнався про встановлення на будинок АДРЕСА_2 загальнобудинкового лічильника природного газу та нарахування по ньому об`ємів природного газу.

ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про ринок природного газу, а саме використовує природний газ з метою приготування їжі, за об`єктом споживання - квартира АДРЕСА_1 .

Відповідач оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням в необхідних об`ємах (обсягах).

17 вересня 2021 року на адресу АТ Дніпропетровськгаз позивачем направлено інформаційний запит щодо можливості встановлення по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 - квартирі АДРЕСА_1 , індивідуального лічильника природного газу за рахунок АТ Дніпропетровськгаз (а.с. 13,14).

Згідно листів АТ Дніпропетровськгаз від 28 вересня 2021 року за №490007.2-Сл-16303-0921 та від 14 січня 2022 року за № 49008-Лв-942-0122 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у вирішенні питання встановлення лічильника газу в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 15,16).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на їх доведеність та обґрунтованість, однак погодитися з такими висновками суду неможливо в частині визнання незаконними дії АТ Дніпропетровськаз щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку та нараховані за ним об`єми природного газу, оскільки суд дійшов них за неправильного застосування норм матеріального права, неповного зясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в цій частині та ухвалення нового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України Про захист прав споживачів держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Як передбачено ст. 21 цього ж Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до п.п.3,4,7 ч. 1 ст. 21 Закону України Про захист прав споживачів, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги, у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; норми споживання комунальних послуг (далі - норми споживання) - кількісні показники споживання комунальних послуг, які використовуються для розрахунків за спожиті комунальні послуги у випадках, передбачених законодавством; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Як передбачено ст. 2 Закону України Про житлово-комунальні послуги, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках, суб`єктами цього Закону є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року; у подальшому вказаний строк було продовжено.

Розподіл природного газу побутовому споживачеві ОСОБА_2 здійснює АТ Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз, що є правонаступником ПАТ Дніпропетровськгаз, відповідно до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2498 від 30 вересня 2015 року, фактом згоди приєднання до якого відповідно до п.1.3 цього Договору, був сплачений рахунок Оператора ГРМ та споживання природного газу.

Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором постачання природного газу споживачам, а саме Розділом IV. Ціна, порядок обліку та оплати природного газу, Розділом V. Права та обов`язки споживача та Розділом VІ. Права і обов`язки постачальника. Зміст типового договору, викладений в постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2500, констатує, що права та обов`язки для всіх споживачів є ідентичними.

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: споживач - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України Про ринок природного газу та Кодексі ГРС.

Відповідно до п.5.2. Типового договору та п.1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС (Порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення), визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу, визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом ГРС та цим Договором.

У статті 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Відповідно до положень п.1 глави 5 розділу ІІІ Кодексу межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між оператором газорозподільних систем та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Пунктом 2 глави 5 розділу ІІІ Кодексу встановлено, що межа балансової належності визначається за ознаками права власності на газові мережі чи окремі її елементи. Межа експлуатаційної відповідальності встановлюється на межі балансової належності, але за домовленістю сторін може не збігатися з межею балансової належності, про що має бути зазначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

З метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання здійснюється приладовий облік природного газу (частина перша статті 18 Закону України Про ринок природного газу).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року №150 Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.

Згідно з додатком №1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн, а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн.

Функціонування ринку природного газу в Україні врегульовано Законами України Про ринок природного газу, Про забезпечення комерційного обліку природного газу, Кодексом газорозподільних систем, постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року №203 Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 46.

Відповідно до частин другої, третьої статті 18 Закону України Про ринок природного газу приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу.

Згідно глави 5 розділу ІХ Кодексу, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Відповідно до розділу ІІІ п.5.1 Кодексу ГРС межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу.

За відсутності акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктами суміжних суб`єктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об`єкти, зобов`язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ, до об`єктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Згідно до п.1 Глави 4 Розділу Х Кодексу ГРС первинне обстеження вузла обліку на можливість його використання як комерційного здійснюється представниками Оператора ГРМ перед пуском природного газу (що здійснюється в рамках заходів з приєднання до ГРМ, або реконструкції комерційного вузла обліку, або переукладання договору) у точці вимірювання з новим споживачем в присутності безпосереднього споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу).

У справі встановлено, 09 лютого 2017 року ПАТ Дніпропетровськгаз було встановлено загальнобудинковий лічильник природного газу за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.42).

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 листопада 2019 року (а.с.11).

Після отримання спадщини, позивач зазначив, що він дізнався про встановлення на будинок АДРЕСА_2 загальнобудинкового лічильника природного газу та нарахування по ньому об`ємів природного газу.

ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про ринок природного газу, а саме використовує природний газ з метою приготування їжі, за об`єктом споживання - квартира АДРЕСА_1 .

Відповідач оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням в необхідних об`ємах (обсягах).

17 вересня 2021 року на адресу АТ Дніпропетровськгаз позивачем направлено інформаційний запит щодо можливості встановлення по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 - квартирі АДРЕСА_1 , індивідуального лічильника природного газу за рахунок АТ Дніпропетровськгаз (а.с. 13, 14).

Однак, згідно листів АТ Дніпропетровськгаз від 28 вересня 2021 року за №490007.2-Сл-16303-0921 та від 14 січня 2022 року за № 49008-Лв-942-0122 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у вирішенні питання встановлення лічильника газу в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 15, 16).

Встановлено, позивач ОСОБА_1 проводив оплату газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних.

Відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем та відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу, зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року, згідно до закону, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Звернувшись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просив суд визнати незаконними дії АТ Дніпропетровськаз щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку та нараховані за ним об`єми природного газу; зобов`язати АТ Дніпропетровськаз, , у відповідності до вимог Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу, Кодексу ГРС встановити по об`єкту побутового споживача споживача ОСОБА_1 - квартирі АДРЕСА_1 , комерційний вузол обліку природного газу (а.с.1-8).

Встановлено, загальнобудинковий вузол обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку та нараховані за ним об`єми природного газу, було встановлено 09 лютого 2017 року, тобто ще до набуття позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1 - 19 листопада 2019 року.

Тому враховуючи викладене позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій АТ Дніпропетровськаз щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу у звязку з тим, що позивач не надавав своєї згоди на встановлення загальнобудинкового вузла обліку на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку та нараховані за ним об`єми природного газу є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання АТ Дніпропетровськаз встановити по об`єкту побутового споживача споживача ОСОБА_1 - квартирі АДРЕСА_1 , комерційний вузол обліку природного газу слід зазначити наступне.

Встановлено, обсяги спожитого мешканцями будинку АДРЕСА_2 природного газу (за відсутності у споживача індивідуального лічильника газу) були визначені пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому приміщенні у відповідності до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2002 року №620.

Відповідно до листа АТ Дніпропетровськгаз №49008-Лв-942-0122 від 14 січня 2022 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у встановленні індивідуального вузлу обліку по його об`єкту споживання за рахунок ПАТ Дніпропетровськгаз (а.с.16).

Відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача.

З урахуванням вимог статті 5 Закону України Про захист прав споживачів, статті 2 Закон України Про житлово-комунальні послуги волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним.

Такий правовий висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 21 січня 2022 року у справі №211/37/19 (провадження №61-1798св20).

Враховуючи, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 з 19 листопада 2019 року, виконував обов`язок щодо сплати отриманих послуг, та ст. 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу зобов`язує відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року, згідно Закону, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, позивач висловив волевиявлення на встановлення індивідуального лічильника газу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зобов`язання відповідача за власні кошти встановити позивачу індивідуальний комерційний вузол обліку природного газу.

Задоволення вимог позивача у цій частині відповідає державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивача з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачу індивідуального лічильника забезпечить оплату ним саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд першої інстанції правильно керувався частиною першою статті 3 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу, згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, саме відповідач повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним. Разом з тим, відповідач не вживав жодних заходів для фінансування таких робіт.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2022 року скасувати в частині задоволення позовних вимог позивача про визнання незаконними дій АТ Дніпропетровськаз щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку та нараховані за ним об`єми природного газу, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз задовольнити частково.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії скасувати в частині визнання незаконними дій АТ Дніпропетровськаз щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку та нараховані за ним об`єми природного газу.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз про визнання незаконними дій щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку та нараховані за ним об`єми природного газу відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П. Красвітна

О.В. Свистунова