П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року м. Київ

Справа №359/7627/20

Апеляційне провадження №22-ц/824/2381/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Борця Є.О., 26 квітня 2022 року у м. Бориспіль, повний текст рішення складений 19 травня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (після зміни найменування Акціонерне товариства «Сенс Банк»), державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Науменко Олени Євгеніївни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, припинення права власності іпотекодержателя на цей об`єкт нерухомого майна та поновлення відомостей про право власності іпотекодавця на квартиру,

В С Т А Н О В И В

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Науменко О.Є. №51084151 від 11 лютого 2020 року;

- припинити право власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_1 та виключити запис №35438200 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, поновити відомості про право власності позивача на спірну квартиру

Позов обґрунтовував тим, що 27 травня 2008 року позивач уклав з АКБСР «Укрсоцбанк» договір кредиту №032/29-306К, за яким АКБСР «Укрсоцбанк» зобов`язався надати кредит в розмірі 49816 євро, а ОСОБА_1 зобов`язався щомісячно до 26 травня 2033 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 13% річних. У випадку неналежного виконання грошових зобов`язань позивач зобов`язався сплатити пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. В той же день ОСОБА_1 уклав з АКБСР «Укрсоцбанк» іпотечний договір №032.02-04/306, за яким з метою забезпечення належного виконання кредитного договору позивач передав в іпотеку майнові права на квартиру АДРЕСА_1 .

17 березня 2011 року ОСОБА_1 набув право власності на цей об`єкт нерухомого майна. Однак рішенням державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Науменко О.Є. №51084151 від 11 лютого 2020 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 було перереєстровано за АТ «Альфа-Банк». У Державний реєстр речових прав на нерухоме майно був внесений відповідний запис №35438200.

Звернення стягнення на предмет іпотеки було здійснено з численними порушеннями вимог закону: зокрема, у державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Науменко О.Є. були відсутні правові підстави для проведення державної реєстрації за іпотекодержателем права власності на спірну квартиру; між АТ «Альфа-Банк» та позивачем не був укладений договір про задоволення вимоги іпотекодержателя; не було перевірено безспірність вимог за кредитним договором №032/29-306К від 27 травня 2008 року; ОСОБА_1 не був повідомлений про проведення оспорюваної реєстраційної дії; навіть не було здійснено оцінки предмета іпотеки; державна реєстрації за АТ «Альфа-Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 була проведена всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»; звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось з порушенням прав неповнолітніх дітей, місце проживання яких зареєстровано у спірній квартирі.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Науменко Олени Євгеніївни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, припинення права власності іпотекодержателя на цей об`єкт нерухомого майна та поновлення відомостей про право власності іпотекодавця на квартиру - залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не було надано доказів на підтвердження належного виконання грошових зобов`язань за вказаним договором, а також на спростування достовірності інформації, викладеній в повідомленні про порушення основного зобов`язання.

Не погодився із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , його представником подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню, оскільки було прийняте з порушенням норм матеріального та процесуально права.

Вказує, що суд дійшов помилкового висновку про те, що спірна квартира автоматично стала предметом іпотеки на підставі п.1.9 Іпотечного договору від 27 травня 2008 року та ч.2 ст.5 Закону України «Про іпотеку». Умова п.1.9. Іпотечного договору передбачає обов`язок сторін укласти додаткову угоду. Проте, така угода не укладалась, а тому державний реєстратор не мала права вчиняти реєстраційні дії з квартирою, яка змінила свої будівельні характеристики, адресу та є іншим об`єктом.

Вважає, що суд першої інстанції не надав оцінку діям державного реєстратора на предмет їх законності зважаючи на встановлені обставини.

Вказує, що суд передчасно зробив висновок стосовно ненадання позивачем доказів добровільної сплати боргу протягом 30 днів на вимогу банку, оскільки судом не було встановлено сам факт існування заборгованості та її розмір.

Звертає увагу, що ухвалюючи рішення, судом були проігноровані законні права та інтереси неповнолітньої дитини, яка проживає та зареєстрована у спірній квартирі.

Також зазначає, що суд не надав оцінки та не дослідив висновку про вартість майна, зазначивши лише те, що позивач не надав доказів на спростування достовірності звіту.

Крім того, судом в межах спірних правовідносин не було встановлено наявність законних підстав для проведення державної реєстрації прав та внесення запису про державну реєстрацію права власності на спірне майно з АТ «Альфа-Банк».

На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники - адвокат Сачук М.В. підтримали апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, та просили її задовольнити.

Представники відповідача АТ «Сенс Банк» Андросович Г.С. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідач державний реєстратор Томилівської сільської ради Білоцерківського району Науменко О.Є. повідомлялась про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Тому, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності вказаної особи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.

27 травня 2008 року ОСОБА_1 уклав з АКБСР «Укрсоцбанк» договір кредиту №032/29-306К, за яким АКБСР «Укрсоцбанк» надав позивачу кредит в розмірі 49816 євро для виконання ним грошових зобов`язань за договором про участь у фонді фінансування будівництва №ФФБ-109 від 21 травня 2008 року. ОСОБА_1 зобов`язався щомісячно до 26 травня 2033 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 13% річних. У випадку неналежного виконання цих грошових зобов`язань позивач зобов`язався сплатити пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (т.1 а.с.31-36).

В той же день ОСОБА_1 уклав з АКБСР «Укрсоцбанк» іпотечний договір №032.02-04/306, за яким з метою забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за договором кредиту №032/29-306К від 27 травня 2008 року позивач передав в іпотеку майнові права на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_1 . У п. 1.9 цього договору вказано, що після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію нерухомого майна, зазначено у п.1.1. цього договору, а також після оформлення та реєстрації в установленому чинним законодавством порядку права власності за іпотекодавцем, збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки. При цьому, нотаріус за повідомленням іпотекодержателя та за рахунок іпотекодавця реєструє обтяження іпотекою вже збудованої нерухомості, а сторони протягом трьох робочих днів укладають додаткову угоду до цього договору, в якій змінюють опис предмета іпотеки: замість майнових прав - відповідне нерухоме майно із зазначенням його реєстраційних даних, оціночної вартості, із посиланням на відповідний правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на це нерухоме майно. Стаття 4 цього договору встановлює порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію. Згідно з п.4.5.3. іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку» (т.1 а.с.28-30).

Після закінчення будівництва та введення багатоквартирного будинку в експлуатацію номер цього об`єкта нерухомого майна був змінений з №1 на №1-д. Відтак, спірна квартира розташовується за адресою: АДРЕСА_2 .

17 березня 2011 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі якого за ним було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Це підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав №29333868 від 17 березня 2011 року (т.1 а.с.20,21).

Листом від 23 жовтня 2019 року АТ «Альфа-Банк» повідомив ОСОБА_1 про порушення основного зобов`язання, вказав на наявну заборгованість у розмірі 86720,46 Євро, яку просив погасити та попередив, що у разі невиконання цієї вимоги Банк має намір застосувати право на позасудове врегулювання спору шляхом прийняття у власність предмету іпотеки (т.1 а.с.71-72). Вказане повідомлення було направлено засобами поштового зв`язку 04 листопада 2019 року та одержане ОСОБА_1 09 листопада 2019 року (т.1 а.с.73-79).

Згідно з Висновком про вартість майна від 20 грудня 2019 року складеним ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ», ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_1 складає 954786 (дев`ятсот п`ятдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень (т.1 а.с.76).

07 лютого 2020 року АТ «Альфа-Банк» звернувся із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, до заяви було додано: копію кредитного договору №032/29-306К від 27 травня 2008 року з додатками, іпотечний договір №032/29-306 від 27 травня 2008 року, звіт про вартість майна від 20 грудня 2019 року складений ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ», повідомлення про порушення основного зобов`язання від 23 жовтня 2019 року, дані про його направлення та вручення позивачу (т.1 а.с.142-172).

11 лютого 2020 року державний реєстратор Томилівської сільської ради Білоцерківського району Науменко О.Є. прийняла рішення №51084151 про державну реєстрацію за АТ «Альфа-Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.172). Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №223107376 від 08 вересня 2020 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №199868296 від 11 лютого 2020 року (т.1 а.с.22-27,173).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2020 року у справі № 359/7044/20 за завою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.176-179). За вказаною ухвалою вчинено відповідну реєстраційну дію (т.1 а.с.180-181).

Згідно з довідкою ОСББ «Київський шлях 1Д» від 25 вересня 2020 року ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 без реєстрації з 2011 року по теперішній час та вчасно сплачує за комунальні послуги за місцем проживання. Також в квартирі проживають зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та без реєстрації ОСОБА_4 (т.1 а.с.43).

03 грудня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» був припинений шляхом реорганізації та приєднання цієї юридичної особи до АТ «Альфа-Банк». Ця обставина підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Рішенням власника та передавальними актами (т.1а.с.199-201, т.2 а.с.6-23). В подальшому відбулась зміни назви АТ «Альфа-Банк» на АТ « СенсБанк» (т.2 а.с.109-113).

В силу ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на момент укладення іпотечного договору) Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

В порядку ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на момент прийнятті рішення державним реєстратором) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (ч. 2 вказаної норми закону, редакція якої не змінювалась).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №199/1276/17 вказала на наступне.

Сторони договору досягли згоди про можливість позасудового врегулювання питання про задоволення вимог іпотекодержателя, що випливає з пунктів 4.2.1 та 4.5 договору іпотеки.

Разом із тим, відповідно до пункту 4.2.1 звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання можливе у порядку, встановленому ст. 37 Закону.

Суд апеляційної інстанції встановив, що під час відчуження спірної квартири договору про її добровільну передачу у власність ТОВ «Вектор плюс» укладено не було, а ОСОБА_4 як іпотекодавець не надавала своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю.

За таких обставин, ураховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто у спосіб, визначений іпотечним договором, ненадання такого договору нотаріусу та залишення нею без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності, дії приватного нотаріуса щодо реєстрації за ТОВ «ФК «Вектор плюс» права власності на спірну квартиру, власником якої залишалась позивачка, не можна вважати законними.

У Постанові від 18 травня 2022 року у справі № 357/4329/19 Верховний Суд вказав на те, що правовою підставою переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції від 12 травня 2006 року) міг бути договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, та який був би правовою підставою для реєстрації права власності квартири за банком.

Встановивши, що між банком і позивачами відсутній договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання, та є правовою підставою для реєстрації права власності на квартиру за банком, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого правового висновку про те, що дії державного реєстратора щодо реєстрації за банком права власності на спірну квартиру не можна вважати законними.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у подібних з цією справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та іпотекодержателем через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 29 травня 2018 року у справі № 826/19487/14, від 30 травня 2018 року у справі № 826/9417/16, від 06 червня 2018 року у справі № 804/3509/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 14 листопада 2018 року № 826/1656/18, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц). Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов'язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16).

З наведених обставин справи вбачається, що предметом спору між сторонами у справі став перехід права власності до відповідача від позивача, який був вчинений державним реєстратором на підставі договору іпотеки.

Разом з тим, позов пред`явлений до двох відповідачів: до АТ «Альфа Банк» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») та до державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Науменко О.Є.. Однак, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом обставини справи підтверджують, що спір у цій справі існує між власником квартири та АТ «Альфа-Банк» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») щодо порушення ним права власності позивача на спірне майно внаслідок дій щодо реєстрації за ним такого права. Таким чином, позов про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на спірне нерухоме майно не може бути звернений до державного реєстратора, якого позивач визначив відповідачем у справі. А тому в задоволенні позовних вимог пред`явлених до державного реєстратора слід відмовити, так як він не є належним відповідачем у справі. Вказане не було враховано судом першої інстанції, чим допущено порушення норм процесуального права.

З умов укладеного між сторонами іпотечного договору вбачається, що сторони договору досягли згоди про можливість позасудового врегулювання питання про задоволення вимог іпотекодержателя, що випливає з пункту 4.5 договору іпотеки.

Разом із тим, відповідно до пункту 4.5.3 звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання можливе у порядку, встановленому ст. 37 Закону.

Вказане положення договору має відсилочний характер до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», проте не визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону та не визначає його умов, а отже не може вважитись іпотечним застереженням. Під час відчуження спірної квартири договору про її добровільну передачу у власність АТ «Альфа Банк» укладено не було, а позивач як іпотекодавець не надавав своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю.

За таких обставин, ураховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто у спосіб, визначений іпотечним договором, ненадання такого договору нотаріусу та залишення нею без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов'язує можливість переходу права власності, дії приватного нотаріуса щодо реєстрації за АТ «Альфа Банк» права власності на спірну квартиру, власником якої залишався позивач, не можна вважати законними.

В ході розгляду справи апеляційним судом встановлено, що спірна квартири перебуває у володінні та користуванні позивача, ним обрано спосіб захисту у вигляді скасування рішення державного реєстратора, що є його правом. А тому позовні вимоги пред`явлені позивачем до АТ «Альфа-Банк» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру підлягають до задоволення. При цьому внаслідок скасування державної реєстрації права власності на квартиру, припиняється право власності іпотекодержателя на цей об`єкт нерухомого майна, оскільки воно виникло саме на підставі цього рішення та поновлення відомостей про право власності іпотекодавця на квартиру не потребується, тому ці вимоги не підлягають до задоволення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє підтвердження частково, судом дійсно допущено неправильне застосування норм матеріального права, тому апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

В порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача АТ «Альфа-Банк» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») підлягає і сума понесених позивачем судових витрат. Так, при зверненні до суду з апеляційною скаргою позивачем було сплачено 8947,11 грн судового збору (т.2 а.с.69), про інші витрати стороною позивача заявлено не було і з матеріалів справи не вбачається, а отже саме ця сума підлягає стягненню з відповідача АТ «Альфа-Банк» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (після зміни найменування Акціонерне товариства «Сенс Банк») про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, припинення права власності іпотекодержателя на цей об`єкт нерухомого майна та поновлення відомостей про право власності іпотекодавця на квартиру - задовольнити частково.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:51084151 від 11 лютого 2020 року про реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (після зміни найменування Акціонерне товариства «Сенс Банк») на квартиру АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 105, номер запису про право власності: 35438200).

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (після зміни найменування Акціонерне товариства «Сенс Банк») та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Науменко Олени Євгеніївни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, припинення права власності іпотекодержателя на цей об`єкт нерухомого майна та поновлення відомостей про право власності іпотекодавця на квартиру - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (після зміни найменування Акціонерне товариства «Сенс Банк») на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 8947, 11 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 07 лютого 2023 року.