Справа № 296/1248/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"07" лютого 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд в м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просить: зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не чинити позивачу перешкод у користуванні власністю, а саме 1/2 квартири АДРЕСА_1 ; встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 . а саме: виділити у користування ОСОБА_1 ізольовану кімнату площею 15,60 кв.м. (за планом 6) з балконом 1,14 кв.м., що розташована поряд з житловою кімнатою; виділити у користування ОСОБА_2 ізольовану кімнату площею 11,4 кв.м. (за планом 5); в спільному користування співвласників залишити: кухню, коридор, ванну кімнату, туалет (санвузол), інші приміщення.

Ухвалою від 07.02.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та про встановлення порядку користування житловим приміщенням (квартирою), в частині позовних вимог про встановлення порядок користування квартирою АДРЕСА_1 залишено без розгляду.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . Право власності позивача на вказану частку квартири підтверджується рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25.03.2021 року. Власником іншої 1/2 частки на квартиру є відповідач. Зазначена квартира є двокімнатною, загальна площа якої становить 49,54 кв.м., житлова 27,00 кв.м. Після набуття у власність відповідної частки та станом на час подання позову позивач не може використовувати належну їй частку в квартирі, в тому числі з причин наявності перешкод у фактичному доступу із боку відповідача, а тому позивач звернулася з позовом до суду.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28.04.2022 у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 27.10.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 05.09.2022 та 14.12.2022 позивач позовні вимоги підтримала та вказала про неможливість потрапити до квартири, оскільки відповідач чинить перешкоди, двері не відкриває.

В дане судове засідання позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності. В заяві також повідомила, що на момент розгляду справи відповідач відмовляється впускати її в належну їй 1/2 частину квартири, у зв`язку з чим чинить перешкоди у користуванні 1/2 частини квартири, а тому позов щодо зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні власністю, а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , просить задовольнити (а.с.61).

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялися неодноразово.

В підготовчому судовому засіданні 05.09.2022 відповідач ОСОБА_2 заперечила щодо права власності позивача на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , відповідно вказала про відсутність права користування квартирою, проживання в ній.

Письмових заяв по справі відповідач не подавала.

Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено, ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25.03.2021 у справі №296/1083/20, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 01.11.2021, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за правом представлення, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9-11,13-14).

За змістом наявної в матеріалах справи копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.07.2021, 14.06.2021 року проведено державну реєстрацію права власності позивача на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25.03.2021 у справі №296/1083/20 (а.с. 12).

Згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25.03.2021 у справі №296/1083/20 квартира АДРЕСА_1 є спадковим майном (п.6.7), після смерті ОСОБА_3 , яке перейшло у спадщину позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ст. 319 ЦК України).

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ст. 355 ЦК України).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК України).

За змістом ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 386 ЦК України визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У даній справі судом встановлено, що позивачу на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 є такою, що фактично володіє майном на правах власника, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та заперечує право користування квартирою, чинить перешкоди позивачу у потраплянні до квартири. Через такі дії відповідача позивач не в змозі повністю реалізувати своє право щодо користування та розпорядження своїм майном.

Поскільки позивач у справі є співвласником вказаного об`єкта нерухомості, вона має право володіти, користуватись та розпоряджались своєю часткою у праві власності і кожен із сторін не має право чинити один одному перешкод у володінні та користуванні власністю відповідно до своїх часток у нерухомому майні.

Отже із матеріалів справи вбачається, що відповідач в порушення положень чинного законодавства України чинить перешкоди позивачу в реалізації його прав співвласника на користування та володіння майном, що викликало необхідність у позивача звертатись до суду для захисту своїх прав.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За наведених обставин вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача не чинити перешкод у користуванні та володінні майном є обґрунтованими, оскільки ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, в тому числі права користування та володіння своєю власністю.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 356, 358, 368, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні власністю, а саме 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 992,40 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 16.02.2023.