КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 754/8180/22 Головуючий у суді першої інстанції - Скрипка О.І.
Номер провадження № 22-ц/824/4585/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про скасування рішення про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про скасування рішення про позбавлення батьківських прав, у якому просив суд скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 червня 2021 року у справі №754/3372/20 та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до нього про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги мотивував тим, що під час розгляду справи позивачем не було надано доказів того, що він умисно ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 не може бути опікуном дитини, оскільки у неї відсутнє будь-яке належне житло.

Крім того, позивач посилався на незаконність рішення суду та упереджене ставлення, оскільки не було винесено заочного рішення, а справу розглянуто у його відсутність.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на ті ж самі обставини, що й в позові та просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 підтримав доводи викладені в позовній заяві та поданій апеляційній скарзі та просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу, та повернути справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року зазначив, що відповідно до даних ЄДРСР, в провадженні Деснянського районного суду м.Києва знаходилась цивільна справа № 754/3372/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 02 червня 2021 року позовні вимоги задоволено та позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої дитини.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2021 року апеляційну скаргу на вказане рішення повернуто.

19 квітня 2022 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у вказаній цивільній справі. Вказану заяву заявник мотивував тим, що першою нововиявленою обставиною вважає відсутність у ОСОБА_2 житла, яке б їй належало; другою обставиною вважає незаконність рішення суду та упереджене ставлення суду (суд не виніс заочне рішення). Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 07 червня 2022 року вказану заяву повернуто заявнику.

Вищевикладене свідчить про те, що спір між сторонами щодо позбавлення позивача батьківських прав вже вирішено судом і є таке, що набрало законної сили рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відтак, наявні підстави для відмови у відкритті провадження у даній справі.

При цьому слід зауважити на те, що відповідно до ч.1 ст.17 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 ст.423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Виходячи зі змісту прохальної частини позову, слід зауважити, що перегляд та скасування рішення суду, яке набрало законної сили, в порядку позовного провадження є неможливим.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження відповідає з огляду на наступне.

У статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно із пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

У справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Статтею 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Так, із матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року у справі 754/3372/20 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3-тя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав задоволено. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду, 06 липня 2021 року ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, в якій просив скасувати зазначене рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 липня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху, як таку що подано з порушенням норм ст. 356 ЦПК України та надано апелянту строк для усунення вказаних недоліків.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2021 року апеляційну скаргу подану ОСОБА_1 визнано не поданою та повернуто.

14 вересня 2021 року ОСОБА_1 повторно подав до суду апеляційну скаргу та просив поновити строк на апеляційне оскарження. Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху, як таку що подано з порушенням процесуальних строків визначених ст. 354 ЦПК України та надано апелянту строк для усунення вказаних недоліків.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року відмовлено.

Таким чином ОСОБА_1 скористався своїм право на апеляційну та касаційне оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року у справі 754/3372/20.

Суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.186 ЦПК України обґрунтовано зазначив, що є таке, що набрало законної сили, рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, і дане рішення набрало законної сили, за тими самими вимогами.

Крім того відповідно до норм чинного ЦПК України суд першої інстанції не наділений повноваження переглядати ухвалене ним же рішення, за виключенням випадків визначених ст. 423 ЦПК України.

Як слідує із даних, що містяться Єдиному державному реєстрі судових рішень ОСОБА_1 19 квітня 2022 року звертався до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року подана ним заява визнана не поданою та повернута.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі .

Висновки суду, що викладені в ухвалу відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам процесуального законодавства, тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв