Справа № 489/705/23
Провадження №2-з/489/5/23
УХВАЛА

про забезпечення позову

22 лютого 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Микульшиної Г.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , поданої його представником ОСОБА_2 , про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2023року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів в сумі 333 180,00 грн., переданих відповідачам в якості авансу за кв. АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 06.01.2022 між сторонами був укладений договір про намір купівлі-продажу зазначеного житлового приміщення, за яким він передав ОСОБА_3 , ОСОБА_4 грошові кошти в якості авансу в сумі 137 250,00 грн. В подальшому 08.02.2022 позивач додатково передав відповідачам в якості авансу грошові кошти в сумі 195 930,00 грн. Проте відповідачі ухиляються від укладення договору купівлі-продажу зазначеної квартири, кошти не повернули.

22.02.2023 позивач через свого представника звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову спрямовано проти несумлінних дій відповідачів, які можуть продати, знищити або знецінити належне їм майно. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом частини 3 статті 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями частини 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, в тому числі, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, тощо.

Частина 8 статті 153 ЦПК України передбачає, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення позивача, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Слід також зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку 333 180,00 грн., переданих в якості авансу.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 22.02.2023, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності від 20.04.1993.

Судом встановлено наявність спору між сторонами, та при вирішенні питання щодо забезпечення позову береться до уваги можливість виконання судового рішення у разі його задоволення.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності від 20.04.1993.

Копію ухвали направити сторонам у справі для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 22.02.2023.

Суддя Г.А.Микульшина