Провадження № 2/522/2337/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Волошина А.С.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів до 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також позивач просить дозволити йому вносити аліменти на особисті рахунки дітей та скасувати судовий наказ виданий суддею Приморського районного суду м. Одеси Косіциною В.В. від 03.06.2022 по справі №522/5641/22.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що аліменти стягнуті з позивача судовим наказом у розмірі 1/3 частки від доходу. Позивач вважає, що є підстави для зменшення розміру аліментів, адже дохід ОСОБА_2 набагато перевищує середній заробіток в Україні, адже з 2014 року вона проживає та працює в м. Едмонтон провінція Альберта, Канада. У ОСОБА_1 є одинока непрацездатна матір, яку позивач змушений утримувати. ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює діяльність з дослідження генеалогії, але на разі не може здійснювати свою діяльність. ОСОБА_1 немає у власності нерухомого майна, транспортних засобів чи будь-яких інших активів. Оскільки витрати в Канаді значно більші ніж заробітки в Україні, то позивач вважає неефективним витрачання аліментів в Канаді та хочу перерахувати кошти на рахунки дітей відкриті в відділенні Державного ощадного банку України. Також вказує про неможливість контролю за цільовим витрачанням аліментів на дітей в Канаді, що, на думку позивача, є вагомим аргументом для внесення аліментів на відкриті рахунки дітей.

Ухвалою суду від 12.09.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову.

Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 03.10.2022 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 30.11.2022.

До суду 12.10.2022 від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування відзиву відзначено, що позивач підтверджує ту обставину, що діти проживають разом з матір`ю, яка їх повністю забезпечує житлом та несе інші фінансові витрати, пов`язані з проживанням та комфортним життям в Канаді. Те, що витрати на дітей в Канаді значно більші не позбавляє обов`язку позивача сплачувати аліменти на утримання дітей. ОСОБА_1 стягнув аліменти з матері та ще й подав позов про збільшення розміру аліментів, вже тоді, коли діти проживали з матір`ю, щоб уникнути обов`язку утримувати дітей. Неможливість працювати за фахом не виключає можливість працевлаштування з отриманням гідних умов праці за гідну винагороду, а стягнуті 1/3 частина доходу позивача є мінімальним розміром аліментів на двох дітей.

До суду 17.10.2022 надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1 , згідно якої вказує, що відповідачка поїхала проживати в Канаду, залишивши дітей в Україні, хоча їх ніхто не забороняв проживати з дітьми та працювати в Україні. Наголошує, що з дня присудження аліментів матеріальне становище позивача погіршилося з підстав вказаних у позові.

У зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси розгляд справи у підготовчому засіданні 30.11.2022 було відкладено на 08.02.2023.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2023 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 16.03.2023.

У судове засідання 16.03.2023 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Позивача ОСОБА_1 звернувся до суду 15.03.2023 з заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду 16.03.2023 з заявою про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника, заперечував проти задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_5 у місті Едмонтон, на що вказує перекладене свідоцтво про народження (а.с.16).

ОСОБА_5 зареєстрований громадянином України, про що свідчить довідка Генерального консульства України від 24.09.2010 №50 (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Едмонтон у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_6 , про що свідчить перекладене свідоцтво про народження (а.с.13).

Равве Азалія зареєстрована громадянкою України, про що свідчить довідка Генерального консульства України від 14.08.2012 №75 (а.с.14).

31 серпня 2016 року рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі №2-4393/16 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований 28.08.2007 року (а.с.12).

Солом`янським районним судом м. Києва 27 серпня 2019 року видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів платника аліментів щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с.20).

Вищевказаний судовий наказ залишений в силі, а заява ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами залишена без задоволення ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.2020 у справі №398/1339/19 (а.с.156-160).

24 жовтня 2019 року виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області прийняв рішення №668, яким визначив місце проживання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за просцем проживання матері ОСОБА_2 (а.с.137).

З приводу виконання судового наказу Солом`янського районного суду м. Києва 17.02.2020 було відкрите виконавче провадження №61285865 (а.с.21).

ОСОБА_1 24 лютого 2022 року надав згоду на виїзд за кордон ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в супроводі матері ОСОБА_2 , заява була нотаріально завірена та зареєстрована за №317 приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Приходько О.В. (а.с.44).

12.04.2022 ОСОБА_1 отримав відповідь від Генерального консульства України в Едмонтоні, яка повідомила, що Генконсульство провело зустріч з ОСОБА_9 та Азалією, вони були охайні та задоволенні життям в Канаді, відвідують українські концерти, навчаються онлайн в українській школі, вже мають нових друзів (а.с.45).

Згідно довідки Генерального консульства України в Едмонтоні від 27.04.2022 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають на тимчасовому консульському обліку в Генеральному консульстві України в Едмонтоні з 27.04.2022, діти проживають разом з мамою ОСОБА_2 (а.с.138).

Приморським районним судом м. Одеси 03 червня 2022 року видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у розмірі 1/3 частки від всіх доходів щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до 16.06.2028 та продовжувати стягувати аліменти у розмірі частки від доходу до 03.06.2030 (а.с.19).

ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець здійснює діяльність з «надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у.» (а.с.38).

Згідно листа Державної архівної служби України від 20.07.2022, відновлення роботи читальних залів та діяльності державних архівів у повному обсязі стане можливим лише після закінчення дії воєнного стану в державі. Архівні установи зобов`язані відповідати на запити і звернення громадян та надавати дистанційного інші послуги, зокрема виготовлення копій архівних документів, друкованих видань та довідкового апарату до документів за допомогою технічних засобів архіву (а.с.37).

Матір`ю ОСОБА_1 дійсно є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження та паспортом громадянина України (а.с.39, 40-41).

ОСОБА_1 додав копії квитанцій про те, що він скидав своїй матері 26.07.2022 грошові кошти у розмірі 3015,08 грн та 25.08.2022 у розмірі 3015,08 грн (а.с.43-43а).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 у справі №522/17805/20 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про відібрання дитини ОСОБА_12 та повернення його батьку (а.с130-134).

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи позивача про те, що його професійна діяльність обмежена через введений воєнний стан на території України не заслуговують на увагу, як на підставу для зменшення розміру аліментів. Аліменти з батька стягнуто в мінімальному розмірі 1/3 частина від доходів на утримання двох дітей. Щодо стану здоров`я позивач не вказує ніяких обставин, перебування його матері на утриманні також не підтверджується, добровільне надання матері фінансової допомоги позивачем є його правом.

Варто відзначити, що обоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей і доводи про те, що заробіток відповідача в Канаді набагато вищий ніж заробіток позивача в Україні є безпідставними, адже діти проживають разом з матір`ю закордоном і потребують забезпечення за місце мешкання як від мами так і від тата. Крім того, аліменти стягуються щомісячно, адже годувати, утримувати, купувати нові речі, водити до лікарів, духовну розвивати дітей батьки мають кожного дня, а пропонуючи сплачувати аліменти на рахунки дітей відкритих в Україні, батько пропонує залишити дітей без його щомісячної фінансової допомоги, що є недопустимим.

Норми Сімейного кодексу України імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Тобто, незважаючи на те, де проживають батьки, вони повинні утримувати своїх дітей, ОСОБА_1 має сплачувати аліменти щомісячно з метою гармонійного розвитку дітей та їх забезпечення.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України) . Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За нормами частин 7, 8 ст. 7 СК України 7. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що загальні умови стягнення аліментів не змінилися, з позивача стягуються аліменти в частині від доходу, 1/3 частина заробітку на утримання двох дітей є не обтяжливою сумою, а тому робить висновок про необхідність залишити позов ОСОБА_1 без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 181, 182, 184, 191, 192 СК України, ст.ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 22 березня 2023 року.

Суддя: В.Я. Бондар