Справа № 212/266/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2023 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Ігнатьєвої А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Штефан Д.Ю., до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» про стягнення заробітної плати, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, моральної шкоди,
11 січня 2023 року адвокат Штефан Д.Ю. звернувся до суду з позовом в інтересах позивача ОСОБА_1 до відповідача ТОВ «Промислові ремонти», у якому просить зобов`язати відповідача нарахувати позивачу заробітну плату за період з 20 квітня 2022 року по 18 липня 2022 року включно та стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 19 851,52 грн. на користь позивача; стягнути компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в розмірі 1372,00 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 28 березня 2022 року позивач прийнятий на роботу на посаду робітника ремонтної групи до ТОВ «Промислові ремонти». З 20 квітня 2022 року позивача мобілізовано до лав ЗСУ на направлено для проходження військової служби до військової частини. З 01 травня 2022 року заробітна плата відповідачем не нараховується та не виплачується. Позивач не погоджується з такими діями роботодавця і вважає, що останній порушує його трудові права, не виплачуючи йому заробітну плату за період перебування позивача на військовій службі під час мобілізації. У зв`язку із затримкою виплати заробітної плати позивач поніс моральні страждання, які полягають у зміні способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для утримання себе та своєї сім`ї, розмір моральної шкоди оцінює у 15 000 грн.
Ухвалою судді від 13 січня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи на 14 лютого 2023 року з викликом сторін, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.
14 лютого 2023 року судовий розгляд відкладений на 07 березня 2023 року через неявку представника відповідача у судове засідання.
Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримані у повному обсязі.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача повторно не з`явився до суду, повідомлявся належним чином про дату, час і місце судового засідання, про причини своєї неявки не повідомив, відзив не подав.
Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд).
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами цивільної справи, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Промислові ремонти» з 28 березня 2022 року (а.с. 11).
Згідно з копією Витягу з наказу командира військової частини від 20.04.2022 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини ЗСУ з 20 квітня 2022 року та на теперішній час виконує покладені на нього службові обов`язки (а.с. 13).
Як вбачається з копії Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 нараховано та виплачено заробітну плату в березні 2022 року у розмірі 1254,53 грн., у квітні 2022 року 6500 грн., за період травень-липень 2022 року жодні нарахування відсутні (а.с. 9).
Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Частиною 5 ст.17 Конституції України гарантовано, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами 3 та 4 ст.119 КЗпП України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні було введено воєнний стан.
Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 69/202 в Україні оголошена загальна мобілізація.
Відповідно до ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України (на час виникнення спірних відносин) за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.
Таким чином, законом було визначено, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток за місцем роботи, де вони працювали на час призову.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року за № 2352-IX (набрав чинності 19.07.2022 р.) (п.п. 17 п. 1) внесено зміни до частини 3 статті 119 КЗпП України, а саме слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада».
Таким чином, законом № 2352-IX було виключено положення ч. 3 ст. 119 КЗпП України про те, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період зберігається середній заробіток за місцем роботи.
За таких обставин за позивачем з 20.04.2022 по 18.07.2022 зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві (установі, організації), в якому він працював на час призову, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за період з 01 травня 2022 року по 18 липня 2022 року включно, тобто з дня, коли роботодавець припинив нараховувати та виплачувати заробітну плату позивачу до набранням чинності Законом 2352- IX.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до приписів ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМ України № 100 від 8 лютого 1995 року, який застосовується в тому числі у випадках залучення працівників до виконання військових обов`язків (п.п.«ї» п. 1 Порядку).
Середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата (абзац 3 п.2 Порядку).
Згідно п. 5 розділу ІV вказаного Порядку основою для визначення загальної суми середнього заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані два календарні місяці роботи на число відпрацьованих робочих днів у цих місяцях.
Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку).
При цьому, враховуючи, що позивач працював на підприємстві відповідача менше двох місяців, суд вважає за необхідне зазначити, що Пунктом 2 Порядку № 100 зі змінами, внесеними постановою № 1213, змінено механізм обчислення середньої заробітної плати виходячи з виплат за два календарні місяці працівникам, які пропрацювали менше двох календарних місяців.
Враховуючи положення Порядку № 100, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за два календарні місяці роботи. При цьому норми цього Порядку не містять особливого розрахунку для таких працівників, а також вимог щодо врахування при обчисленні середньої заробітної плати повністю відпрацьованих робочих днів протягом двох календарних місяців.
Тобто середня заробітна плата за два місяці таким працівникам обчислюється на загальних умовах, а саме з виплат, які нараховано в місяцях розрахункового періоду.
Позивачем у позовній заяві наведено розрахунок середнього заробітку, з яким суд не погоджується і вважає за необхідне провести розрахунок відповідно до вимог Порядку № 100.
Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становитиме 456,15 грн., з розрахунку: 1254,53 грн. (зарплата за березень 2022 року) + 6500 грн. (зарплата за квітень 2022 року) / 17 робочих днів (відпрацьовано позивачем за період з 28.03.2022-19.04.2022 при 5-денному тижні).
Середній заробіток за період з 01 травня 2022 року по 18 липня 2022 року включно становитиме 25 544,40 грн. з наступного розрахунку: 456,15 грн. (середньоденна заробітна плата) х 56 робочих днів (травень 2022 року 22 дні, червень 2022 року 22 дні, липень 2022 року 12 днів).
Згідно із ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (Закон) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Стаття 2 Закону визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Сума компенсації згідно із ст. 3 Закону обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць ст. 4 Закону.
Оскільки відповідач допустив порушення строків виплати заробітної плати позивачу за вищевказаний період, вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати йому відповідну компенсацію в цій частині є також обґрунтованими і підлягаю задоволенню.
При цьому, суд, здійснивши відповідний розрахунок компенсації, розмір якої становить 1875,37 грн. [5232,50 грн. (заробітна плата після утримання податків і обов`язкових платежів за травень 2022 року х 115,087 % індекс інфляції + 5232.50 грн. за червень 2022 року х 112,062 % індекс інфляції + 5232,50 грн. за липень 2022 року х 108,692 % індекс інфляції] вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача розмір компенсації у заявленому ним розмірі, тобто 1372,00 грн., керуючись вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди заподіяної позивачеві, суд виходить з положень ст. 237-1 КЗпП України, за якою відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Зважаючи на допущені ТОВ «Промислові ремонти» порушення трудових прав позивача, що проявилися в ігноруванні вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд приходить до переконання, що позивачеві було заподіяно моральної шкоди, але зазначений позивачем розмір моральної шкоди, зважаючи на зміст його позовних вимог, є завищеним, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та заподіяним моральним стражданням, а тому суд вважає достатнім розмір морального відшкодування у сумі 2000 грн., що буде відповідати засадам розумності та справедливості.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 6 Постанови №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування законодавства про працю», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43, 76-82, 141, 211, 246, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Штефан Д.Ю., до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» про стягнення заробітної плати, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, моральної шкоди,задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 01 травня 2022 року по 18 липня 2022 року у розмірі 19 851 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят одна) грн. 52 коп., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн., моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем на заочне рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складений та підписаний 09 березня 2023 року.
Суддя: О. В. Колочко