справа № 361/6230/21
провадження № 2/361/519/23
РІШЕННЯ

Іменем України

02 червня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Панек А.С., Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь майнову шкоду в розмірі 20880 грн. 37 коп. та судові витрати в розмірі 12771 грн. 80 коп., які складаються із судового збору в розмірі 908 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 11863 грн. 80 коп.

В обґрунтування позову зазначав, що 22 серпня 2018 року між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія ВУСО (далі ПрАТ СК ВУСО або Страховик) та ОСОБА_3 (далі Страхувальник) був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4523514 (далі Поліс № АМ/4523514), за умовами якого Страховик зобов`язувався відшкодувати шкоду, заподіяну Страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих, при експлуатації забезпеченого транспортного засобу автомобіля марки ГАЗ 2705, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

08 серпня 2019 року на 27 км автодороги М-01 Київ-Чернігів у напрямку міста Чернігів сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля марки ГАЗ 2705, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Винним у даній ДТП постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2019 року визнано водія ОСОБА_2 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 і ч. 1 ст. 130 КУпАП. За заявою водія автомобіля Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , страховиком ПрАТ СК ВУСО було проведено 30 вересня 2019 року ремонтну калькуляцію щодо пошкоджень автомобіля марки Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазначену вище ДТП, що сталася 08 серпня 2019 року, визнано страховим випадком та на виконання зобов`язань за вказаним договором № АМ/4523514, вимог ст. 27 Закону України Про страхування та ст. 993 ЦК України здійснено на користь власника пошкодженого під час ДТП з вини ОСОБА_2 вказаного автомобіля ОСОБА_5 виплату страхового відшкодування в розмірі 20880 грн. 37 коп., шо підтверджується платіжним дорученням від 12 листопада 2019 року № 30246.

Позивач посилався на те, шо згідно із підпунктом а підпункту 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Загальний розмір фактично понесених страховиком ПрАТ СК ВУСО витрат складає 20880 грн. 37 коп., з моменту виплати ним страхового відшкодування останнє отримало право регресної вимоги щодо стягнення вказаної суми понесених збитків з обох відповідачів, оскільки виним у вчиненні вказаної ДТП постановою суду від 24 жовтня 2019 року визнано відповідача ОСОБА_2 , а страхувальником транспортного засобу марки ГАЗ 2705, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є відповідач ОСОБА_3

16 листопада 2020 року між ПрАТ СК ВУСО і ФОП ОСОБА_1 був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 набув права грошової вимоги в порядку регресу щодо відшкодування завданих майнової шкодиза Полісом № АМ/4523514 від 22 серпня 2018 року до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в розмірі виплаченого страхового відшкодування в сумі 20880 грн. 37 коп.

Позивач ФОП ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує, просив суд задовольнити позов повністю.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи обізнаним про розгляд судом даної справи, у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов та будь-яких заперечень проти позову до суду він не подавав.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання теж не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він не визнає та проти його задоволення заперечує.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд встановив, що 22 серпня 2018 року між ПрАТ СК ВУСО та ОСОБА_6 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4523514, за умовами якого застраховано майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу марки ГАЗ 2705, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Страхова сума відшкодування на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 260000 грн., за шкоду, заподіяну майну 130000 грн., розмір франшизи 1000 грн.

24 жовтня 2019 року постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/6156/19 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності встановлено, що 08 серпня 2019 року о 19.40 год. на 27 км автодороги М-01 Київ-Чернігів у напрямку міста Чернігів, ОСОБА_2 керував автомобілем марки ГАЗ 2705, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із ознаками явного алкогольного сп`яніння. На виїзді з автодороги Т1026 на автодорогу М-01 Київ-Чернігів, на перехресті, він не надав перевагу в русі автомобілю марки Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі, та скоїв із ним зіткнення. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків.

Цією постановою суду встановлено, що своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 2.5, 16.11 Правил дорожнього руху України, чим вчинив два адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 і ч. 1 ст.130 КУпАП, за що його судом притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 10200 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Зазначена вище постанова суду від 24 жовтня 2019 року набрала законної сили.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У ч. 2 ст. 8 Закону України Про страхування, у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, визначено, що страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України Про страхування, п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із положеннями абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі заяви водія автомобіля марки Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 було складено звіт про оцінку колісного транспортного засобу щодо визначення вартості матеріального збитку № 01-21/10 від 21 жовтня 2019 року та страховий акт № 13948-24 від 11 листопада 2019 року, зазначена ДТП, що сталася 08 серпня 2019 року з вини водія ОСОБА_2 , страховиком ПрАТ СК ВУСО визнана страховим випадком, розмір страхового відшкодування становить 20880 грн. 37 коп.

На виконання вимог закону та умов договору № АМ/4523514 від 22 серпня 2018 року страховиком ПрАТ СК ВУСО власнику пошкодженого автомобіля марки Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 виплачено страхове відшкодування в розмірі 20880 грн. 37 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 12 листопада 2019 року № 30246.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами укладеного між ПрАТ СК ВУСО і ФОП ОСОБА_1 договору № 16/11/2020 про відступлення права вимоги від 16 листопада 2020 року, додатку № 1 до цього договору, копії квитанції № ПН1834025 від 26 листопада 2020 року, до позивача у даній справі ФОП ОСОБА_1 перейшло право грошової вимоги за укладеними договорами страхування до боржників, у тому числі й за Полісом № АМ/4523514 від 22 серпня 2018 року, укладеним із ОСОБА_3 .

Позивач ФОП ОСОБА_1 , вважаючи, що водій забезпеченого згідно із Полісом № АМ/4523514 транспортного засобу марки ГАЗ 2705, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідач ОСОБА_2 під час ДТП, що сталася 08 серпня 2019 року на 27 км автодороги М-01 Київ-Чернігів у напрямку міста Чернігів, керував даним автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, тому на підставі підпункту а підпункту 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону № 1961-IV звернувся до суду з цим позовом про стягнення в порядку регресу солідарно із ОСОБА_2 як водія автомобіля та ОСОБА_3 як страхувальника автомобіля майнових збитків у розмірі виплаченого страхового відшкодування в сумі 20880 грн. 37 коп.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

За змістом ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

У підпункті в підпункту 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону № 1961-IV встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Виходячи з наведеного, право на подачу регресного позову у страховика виникає після виплати страхового відшкодування до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу. Нормами підпункту 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не передбачено солідарної відповідальності цих осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У ч. 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2019 року у справі № 361/6156/19 винним у вчиненні ДТП, що сталася 08 серпня 2019 року на 27 км автодороги М-01 Київ-Чернігів у напрямку міста Чернігів, під час якої пошкоджено автомобіль марки Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнано водія автомобіля марки ГАЗ 2705, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідача у цій справі ОСОБА_2 , внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України.

Виходячи з наведеного вище, відповідач ОСОБА_3 , який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4523514 від 22 серпня 2018 року, не є відповідальною особою за заподіяні збитки, оскільки він не є особою, з вини якої 08 серпня 2019 року сталася зазначена вище ДТП.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 , як нового кредитора в зобов`язанні, підлягають задоволенню частково, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 як особи, винної у заподіяні внаслідок ДТП збитків, на користь позивача ФОП ОСОБА_1 у порядку регресу підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування в розмірі 20880 грн. 37 коп., тому позов у цій частині вимог підлягає задоволенню частково.

Згідно із ч. ч 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

На підтвердження понесених судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, ФОП ОСОБА_1 надав суду договір № 08 про надання правової (правничої) допомоги від 02 лютого 2021 року, укладений між ним та адвокатом Литвином Р.М., додаткову угоду № 2 (акт приймання-передачі правової допомоги до цього договору), у якому зазначено детальний опис виконаних адвокатом робіт, копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 02 лютого 2021 року про сплату ФОП ОСОБА_1 адвокату Литвину Р.М. платежу в розмірі 11863 грн. 80 коп. на підставі вказаного договору про надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 2 граничний розмір витрат на правову (правничу) допомогу може становити 2197 грн. за 1 годину роботи. Так адвокатам була надана наступна правова допомога: вивчення матеріалів страхової справи (регресної справи); формування правової позиції вартістю 2636 грн. 40 коп.; підготовка та відправка адвокатських запитів до поліції та суду про отримання адміністративних матеріалів по ДТП, МТСБУ 878 грн. 80 коп.; підготовка позовної заяви про відшкодування шкоди в порядку регресу 1757 грн. 60 коп.; підготовка процесуальних документів у кількості необхідній для подачі позову до суду про відшкодування шкоди в порядку регресу 1757 грн. 60 коп.; підготовка заяв та клопотань до суду 439 грн. 40 коп.; представництво інтересів позивача в суді 4394 грн. Загальна вартість цих витрат складає 11863 грн. 80 коп.

За змістом ч. ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України порядок розподілу судових витрат між сторонами, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що представник позивача ФОП ОСОБА_1 адвокат Литвин Р.М. не приймав участі в жодному судовому засіданні у даній цивільній справі, після надходження до суду позовної заяви жодних заяв чи клопотань до суду він теж не подавав.

Велика Палата Верховного Суду у п. 21 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Виходячи з критеріїв реальності та розумності, беручи до уваги складність справи, обсяг виконаних адвокатом Литвином Р.М. робіт, ціни позову, враховуючи, що адвокат Литвин Р.М. участі в жодному судовому засіданні не приймав, заяв чи клопотань до суду не подавав, суд вважає, що розмір заявлених позивачем судових витрат у справі в розмірі 11863 грн. 80 коп. є неспівмірним та завищеним.

Разом з тим, враховуючи викладене, надані позивачем ФОП ОСОБА_1 докази на підтвердження понесених судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд дійшов висновку, що на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката лише в розмірі 7030 грн. 40 коп. (11863 грн. 80 коп. 439 грн. 40 коп. 4394 грн.).

Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ФОП ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 908 грн.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 259, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , завдану майнову шкоду в розмірі 20880 (двадцять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7030 (сім тисяч тридцять) грн. 40 коп. та судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.