І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
спр. № 336/5891/22
пр. № 2/336/550/2023
м. Запоріжжя 15 лютого 2023 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,
при секретарі Лопаткіній А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про скасування наказу та поновлення на житловому обліку, -
Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначила, що протягом 28 років проходила службу в лавах Збройних сил України та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.06.20 року за номером 142 була звільнена в запас відповідно до пункту 2 підпункту «к» частини 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону.
За період проходження військової служби позивачку поставлено на квартирний облік з 14.07.1995 р. на отримання постійної житлової площі, а, як першочерговик, на отримання постійної житлової площі зарахована з 28.12.2018 року. За час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 службовим або власним житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувалася. Календарна вислуга років станом на 23.06.20 складає 28 років 04 місяці 27 днів.
У вересні 2022 року позивачкою був отриманий протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 9 від 07.09.22 та витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.09.22 за № 1392. Згідно з даними документами штаб сержанта ОСОБА_1 , командира 3 відділення 4 взводу роти охорони військової частини НОМЕР_1 , зі складом сім`ї три особи знято з квартирного обліку на отримання житлової площі військової частини НОМЕР_1 та зобов`язано голову житлової комісії частини надати документи до квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя для зняття позивачки з квартирного обліку.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем неправомірно було знято позивача з квартирної черги для отримання житла, в зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом.
Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, сторона відповідача подала відзив на позов, за яким заперечила на останній з викладених у відзиві підстав.
У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач дійсно проходила службу в лавах Збройних сил України та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.06.20 року за номером 142 була звільнена в запас відповідно до пункту 2 підпункту «к» частини 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону.
За період проходження військової служби позивачку поставлено на квартирний облік з 14.07.1995 р. на отримання постійної житлової площі, а, як першочерговик, на отримання постійної житлової площі зарахована з 28.12.2018 року. За час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 службовим або власним житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувалася. Календарна вислуга років станом на 23.06.20 складає 28 років 04 місяці 27 днів.
У вересні 2022 року позивачкою був отриманий протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 9 від 07.09.22 та витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.09.22 за № 1392. Згідно з даними документами штаб сержанта ОСОБА_1 , командира 3 відділення 4 взводу роти охорони військової частини НОМЕР_1 , зі складом сім`ї три особи знято з квартирного обліку на отримання житлової площі військової частини НОМЕР_1 та зобов`язано голову житлової комісії частини надати документи до квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя для зняття позивачки з квартирного обліку.
Суд зазначає, що основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Зокрема ч. 1ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 37 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами.
Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідност. 38 ЖК України встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.
Статтею 43 ЖК УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006р. було затверджено Порядок «Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями».
Цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей ( п.1 Порядку).
Згідно п.3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством ( п. 30).
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006р.
Аналогічні правові позиції викладені постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справа № 748/303/20 від 24 вересня 2021 року; Верховного Суду: від 17 березня 2020 року у справі № 487/5835/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 638/5769/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 683/2197/18 та від 19 травня 2020 року у справі № 683/2198/18.
Враховуючи те, що позивач, який на момент звільнення мала вислугу на військовій службі 28 років 04 місяці 27 днів, була зарахована на квартирний облік, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для зняття її з квартирного обліку відповідно до п. 1 розділу 6 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженою Наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018 року № 380.
Отже, з викладеного вбачається, що зняттям позивачки з квартирного обліку порушено її право гарантоване військовослужбовцям, які мають вислугу понад 20 років на забезпечення жилими приміщеннями для постійного користування, а тому рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 9 від 07.09.22 та витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.09.22 за № 1392 про зняття позивачки з квартирного обліку є незаконними та відповідно такими, що підлягають скасуванню.
На підставі наведеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 37, 43 ЖК України; ч. 1. ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006р.,, ст.ст. 12, 81, 141, 258-260, 263-265, 268, ЦПК України, -
Задовольнити позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу та поновлення на житловому обліку
Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене у вигляді протоколу від 07 вересня 2022 року № 9, про зняття ОСОБА_1 , 1970 р.н., зі складом сім`ї три особи, з квартирного обліку на отримання житлової площі у військовій частині НОМЕР_1 .
Визнати незаконним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 № 1392 від 07.09.22 «Про засідання житлової комісії» в частині надання документів до квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя для зняття з квартирного обліку на отримання житлової площі військовій частині НОМЕР_1 штаб сержанта ОСОБА_1 , командира 3 відділення 4 взводу роти охорони військової частини НОМЕР_1 зі складом сім`ї три особи.
Зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 , 1970 р.н., зі складом сім`ї три особи на квартирному обліку за тим же номером у списку:
-на отримання постійної житлової площі з 14.07.1995
-на отримання службової житлової площі з 14.07.1995
-як першочерговик - з 28.12.2018
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другійстатті 358 ЦПК України.
Суддя П.В. Зарютін