КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 356/354/21 Головуючий у суді першої інстанції - Хромова О.О.
Номер провадження № 22-ц/824/2057/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Березанського міського суду Київської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області про стягнення неотриманої суддівської винагороди,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Березанського міського суду Київської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області про стягнення неотриманої суддівської винагороди в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 та просила стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області на її користь неотриману суддівську винагороди в сумі 7 315 647,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до рішення Київської обласної ради народних депутатів та згідно до наказу Київського обласного управління юстиції від 15 вересня 1993 року № 524 ОСОБА_2 обрано і призначено на посаду судді Баришівського районного суду Київської області.

Постановою Верховної Ради України від 16 листопада 2006 року № 365-V ОСОБА_2 обрано на посаду судді безстроково.

Рішенням Вищої ради юстиції від 14 червня 2011 року № 421/0/15-11 внесено подання до Верховної ради України про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду Київської області за порушення присяги судді.

Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2011 року № 3787-VІ ОСОБА_2 звільнено з посади судді Березанського міського суду Київської області у зв`язку з порушенням ним присяги судді, на підставі якої головою Березанського міського суду Київської області винесено наказ № 60-к від 14 жовтня 2011 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду за порушення присяги».

Позивачка вказувала, що рішення про звільнення, ОСОБА_2 оскаржив в судовому порядку, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Куликов та інші проти України» від 19 січня 2017 року, яке набуло статусу остаточного 19 квітня 2017 року, вимоги позивачів задоволено, в тому числі задоволено заяву № 21546/12 «Роздобудько проти України», яким стосовно заявника визнано порушення статей 6, 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду справі № 800/350/17 (провадження № П/9901/315/18) від 15 березня 2018 року визнано протиправним та скасовано рішення Вищої Ради юстиції від 14 червня 2011 року № 421/0/15-11 «Про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду Київської області за порушення присяги».

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 07 червня 2018 року апеляційну скаргу Вищої ради правосуддя залишено без задоволення, а рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року залишено без змін.

Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 9901/553/18 (адміністративне провадження № П/9901/553/18) від 06 вересня 2018 року визнано протиправною та скасовано постанову Верховної Ради України № 3787-VІ від 22 вересня 2011 року «Про звільнення судді», якою ОСОБА_2 звільнено з посади судді Березанського міського суду Київської області за порушення присяги.

Постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/553/18 (провадження № 11-1204заі18) від 09 квітня 2019 року рішення Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року залишено без змін. Рішення набрало законної сили 09 квітня 2019 року.

Наказом голови Березанського міського суду Київської області від 03 травня 2019 року № 1-к наказ про звільнення ОСОБА_2 від 14 жовтня 2011 року № 60-к скасовано. Зазначений наказ голови Березанського міського суду Київської області від 03 травня 2019 року не був оскаржений відповідачем у цій справі та набрав законної сили.

В подальшому, 16 липня 2020 року рішенням Вищої ради правосуддя №158/015/-20 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» ОСОБА_2 звільнено з посади судді Березанського міського суду Київської області.

Рішення Вищої ради правосуддя № 2158/015/-20 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» ОСОБА_2 оскаржив до Верховного Суду 08 серпня 2020 року (справа № 9901/229/20, адміністративне провадження № П/9901/229/20), але скарга не розглянута і провадження у справі закрито 02 листопада 2020 року, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 16 липня 2020 року № 2158/015/-20 наказом голови Березанського міського суду Київської області від 11 вересня 2020 року № 5/к ОСОБА_2 відраховано зі штату Березанського міського суду Київської області.

Позивачка зазначала, що оскільки ОСОБА_2 на час прийняття наказу Березанського міського суду від 11 вересня 2020 року № 5/к «Про відрахування зі штату Березанського міського суду Київської області ОСОБА_2 » був тяжко хворий, він не зміг особисто отримати та ознайомитися з даним наказом.

Копію наказу Березанського міського суду Київської області № 5/к «Про відрахування зі штату Березанського міського суду Київської області ОСОБА_2 » отримано позивачем 23 червня 2021 року.

Таким чином, як вбачається з тексту наказів Березанського міського суду Київської області від 03 травня 2019 року № 1-к «Про скасування наказу від 14 жовтня 2011 року № 60-к «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду за порушення присяги» та від 11 вересня 2020 року № 5-к «Про відрахування зі штату Березанського міського суду Київської області ОСОБА_2 » ОСОБА_2 перебував у штаті Березанського міського суду Київської області з 14 жовтня 2011 року по 16 липня 2020 року.

За період з 14 жовтня 2011 року (дата звільнення) по 03 травня 2020 року (дата скасування наказу про звільнення), а також з 03 травня 2020 року по 16 липня 2020 року (дата звільнення) ОСОБА_2 суддівську винагороду не отримував.

Фактично ОСОБА_2 не допущено до виконання ним обов`язків та не забезпечено доступ до робочого місця. Його робочий час не табелювали, що відбулося не з його вини.

Наведена ситуація спричинила моральні страждання та незручності в організації життя ОСОБА_2 та його сім`ї.

У позові ОСОБА_1 вказувала, що вона є спадкоємцем ОСОБА_2 , та нею отримано свідоцтво про право на спадщину у повному обсязі в Березанській міській державній нотаріальній конторі 14 травня 2021 року.

На день звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду Київської області 16 липня 2020 року, останньому не виплачено суддівську винагороду за період з 14 жовтня 2011 року по 16 липня 2020 року.

На день звільнення 16 липня 2020 року ОСОБА_2 не перебував на адміністративній посаді, наукового ступеню не мав, але на час звільнення мав отримувати доплату за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10 відсотків від посадового окладу та мав 27 років стажу роботи на посаді судді.

Розрахунок належних виплат на момент звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду Київської області за період з 14 жовтня 2011 року по 16 липня 2020 року позивачем здійснено особисто на підставі Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (Закону, що діє на момент здійснення розрахунків), оскільки на запит ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації у Київській області від 14 червня 2021 року щодо надання розрахунку суддівської винагороди, розрахунку не надано, надійшла лише відповідь від 07 липня 2021 року № 06-16/1704/21.

У відповіді Територіального управління Державної судової адміністрації від 07 липня 2021 року № 02-16/1704/21 зазначено, що з моменту звільнення інших нарахувань та виплат територіальним управлінням ОСОБА_2 не проводилося, у зв`язку з відсутністю підстав (первинних документів).

Таким чином, Березанським міським судом Київської області не здійснювалося табелювання (облік) робочого часу ОСОБА_2 та не направлено до Територіального управління Державної судової адміністрації для здійснення належних йому виплат відповідної інформації.

Загальна сума належних, але не отриманих виплат ОСОБА_2 за період з 14 жовтня 2011 року по 16 липня 2020 року згідно до її розрахунків складає 7 315 647,42 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, позивачка вважала, в порядку статті 1227 ЦК України вона набула права на отримання неотриманої ОСОБА_2 суддівської винагороди за життя в порядку спадкування, тому просила стягнути вказані кошти в судовому порядку, оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється їх сплачувати.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій наголошує, що оскільки наказом голови Березанського міського суду Київської області від 03 травня 2019 року № 1-к «Про скасування наказу від 14 жовтня 2011 року № 60-к «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду за порушення присяги» скасовано наказ про звільнення останнього, ОСОБА_2 вважається таким, що перебуває на посаді судді Березанського міського суду Київської області і на нього розповсюджувалися вимоги Закону України «Про судоустрій та статус суддів», тому він мав право на виплату суддівської винагороди за період з 14 жовтня 2011 року по 16 липня 2022 року, оскільки перебував у штаті Березанського міського суду Київської області.

Апелянт зазначає, що за вказаний вище період ОСОБА_2 не отримав належні йому виплати за життя, що підтверджується копіями відповідей Березанського міського суду Київської області та Територіального управління ДСА, які апелянтом додано до позовної заяви до суду першої інстанції, а вона є його спадкоємцем, про що отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, якщо спадкодавцеві належало право на отримання невиплачених сум суддівської винагороди, то воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину.

ОСОБА_1 вважає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вірно посилався на те, що предметом спору у даній справі є саме стягнення неотриманої суддівської винагороди, та мотивував відмову тим, що вона як спадкоємець має право успадковувати лише конкретні суми, які належали спадкодавцеві, але не отримані ним за життя. Проте при цьому відсутнє посилання на будь-яку правову норму, на підставі якої суд дійшов до висновку відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дійсно, фактично ці суми належали спадкодавцеві, але не отримані ним за життя, незалежно від того, чи звертався померлий за захистом свого права.

Однак, за життя ОСОБА_2 намагався захистити свої порушені трудові права - Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань порушено кримінальну справу згідно п. 4 ст. 382 Кримінального кодексу України за фактом недопуску ОСОБА_2 до робочого місця, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000654 від 25 березня 2020 року.

Одночасно не звернення спадкодавця за життя за захистом свого порушеного права не забороняє їй як спадкоємцю скористатися цим правом. Згідно чинного законодавства така заборона відсутня.

Крім того, зазначено, що чинним законодавством України не встановлено заборону чи часові обмеження щодо звернення до суду з позовом про стягнення заробітку, а відповідна відмова обмежує її права.

Враховуючи викладене в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги про стягнення на її користь неотриманої суддівської винагороди в сумі 7 315 647, 42 грн., на яку вона має право в порядку спадкування у зв`язку із смертю ОСОБА_2

30 листопада 2022 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області, відповідно до якого вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню у зв`язку із наступним.

Так, відповідач вказує, що фактично поновлення ОСОБА_2 на займаній ним посаді з 14 жовтня 2011 року не відбулось, а лише було визнано протиправними та скасовано рішення ВРЮ та постанови ВРУ, на підставі яких відбулось звільнення.

Відтак, наказом Березанського міського суду Київської області №1-К від 03 травня 2019 року скасовано наказ про звільнення ОСОБА_2 та одночасно листом №1.29/16/2019 від 06 травня 2019 року повідомлено останньому про відсутність у суді вакантної посади судді. Табелювання його праці також не здійснювалось, суддівська винагорода не нараховувалася.

У відзиві зазначає й про те, що у період з 14 жовтня 2011 року ОСОБА_2 правосуддя не здійснював, до роботи на посаді не приступав, до системи автоматизованого розподілу справ включений не був. Крім того, у розпорядчих документах Березанського міського суду Київської області відсутнє посилання на поновлення його на посаді судді.

Питання призначення та звільнення суддів належить виключно до повноважень Вищої ради правосуддя, та ч. 3 ст. 52 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року передбачено, що у випадку скасування судом рішення Вищої ради правосуддя, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, Вища рада правосуддя розглядає відповідну дисциплінарну справу повторно.

Тож, відповідач вважає, що фактично ОСОБА_2 не було поновлено на посаді, а питання про поновлення особи на посаді може бути ініційовано лише такою особою.

Підсумовуючи викладене у відзиві, представник відповідача просить залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

При апеляційному розгляді справи позивач у справі ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про задоволення позову з підстав, зазначених в позовній заяві та мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечила щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просила залишити її без задоволення, оскільки доводи, на які посилається апелянт, не спростовують обставин, які були встановлені судом при розгляді справи та висновків, викладених у рішенні суду. Вважає рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства, просив залишити його без змін.

Представник Березанського міського суду Київської області до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача у справі ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив, що рішенням Київської обласної ради народних депутатів від 14 вересня 1993 року №524 ОСОБА_2 обрано на посаду судді Баришівського районного суду Київської області. Указом Президента України від 27 червня 1996 року ОСОБА_2 призначено головою Березанського міського суду Київської області.

Постановою Верховної Ради України від 16 листопада 2006 року № 365-V ОСОБА_2 обрано на посаду судді безстроково.

Рішенням Вищої ради юстиції від 14 червня 2011 року № 421/0/15-11 внесено подання до Верховної ради України про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду Київської області за порушення присяги.

Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2011 року № 3787-VІ ОСОБА_2 звільнено з посади судді Березанського міського суду за порушення присяги, на підставі якої головою Березанського міського суду винесено наказ від 14 жовтня 2011 року № 60-к «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду за порушення присяги».

Рішення про звільнення ОСОБА_2 оскаржено в судовому порядку.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Куликов та інші проти України» від 19 січня 2017 року, яке набуло статусу остаточного 19 квітня 2017 року, вимоги позивачів задоволено, в тому числі задоволено заяву № 21546/12 «Роздобудько проти України», яким щодо заявника визнано порушення статей 6, 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду справі № 800/350/17 (провадження № П/9901/315/18) від 15 березня 2018 року визнано протиправним та скасовано рішення Вищої Ради юстиції від 14 червня 2011 року № 421/0/15-11 «Про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду Київської області за порушення присяги судді».

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 07 червня 2018 року апеляційну скаргу Вищої ради правосуддя залишено без задоволення, а рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року залишено без змін.

Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 9901/553/18 (адміністративне провадження № П/9901/553/18) від 06 вересня 2018 року визнано протиправною та скасовано постанову Верховної Ради України № 3787-VІ від 22 вересня 2011 року «Про звільнення судді», якою ОСОБА_2 звільнено з посади судді Березанського міського суду Київської області за порушення присяги.

Постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/553/18 (провадження № 11-1204заі18) від 09 квітня 2019 року рішення Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року залишено без змін. Рішення набрало законної сили 09 квітня 2019 року.

Наказом голови Березанського міського суду Київської області від 03 травня 2019 року № 1-к наказ про звільнення ОСОБА_2 від 14 жовтня 2011 року № 60-к скасовано.

Наказ голови Березанського міського суду Київської області від 03 травня 2019 року № 1-к «Про скасування наказу від 14 жовтня 2011 року № 60-к «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду за порушення присяги» не був оскаржений.

З відповіді Державної судової адміністрації України від 12 червня 2019 року на звернення ОСОБА_2 про поновлення його на посаді судді, встановлено, що правові підстави для поновлення відсутні, оскільки вимоги про поновлення на публічній службі (посаді) до Вищої ради правосуддя протягом всього судового розгляду не заявлялися, а тому не були предметом судового розгляду.

16 липня 2020 року рішенням Вищої Ради правосуддя № 2158/015/-20 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України за вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді» ОСОБА_2 звільнено з посади судді Березанського міського суду Київської області.

Рішення Вищої ради правосуддя від 16 липня 2020 року № 2158/015/-20 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» ОСОБА_2 оскаржив до Верховного Суду 08 серпня 2020 року (справа № 9901/229/20, адміністративне провадження

№ 1 229/20), але скарга не розглянута і провадження у справі закрито 02 листопада 2020 року у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 16 липня 2020 року № 2158/015/-20 наказом голови Березанського міського суду Київської області від 11 вересня 2020 року № 5/к ОСОБА_2 відраховано зі штату Березанського міського суду Київської області.

Відповідно до листа Територіального управління Державної судової адміністрації від 07 липня 2021 року № 02-16/1704/21 з моменту звільнення інших нарахувань та виплат територіальним управлінням ОСОБА_2 не проводилося у зв`язку з відсутністю підстав (первинних документів).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_2 та єдиною його спадкоємицею, що підтверджується належним чином завіреною копією спадкової справи № 108/2020.

Звертаючись до суду позивач ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовує тим, що у зв`язку з незаконним звільненням її батька ОСОБА_2 14 жовтня 2011 року з посади судді Березанського міського суду Київської області, що було доведено в судовому порядку і 03 травня 2020 року скасовано наказ про його звільнення, їй, як єдиному спадкоємцю до майна померлого ОСОБА_2 , до якого відповідно належить і суддівська винагорода, підлягає виплаті неотримана суддівська винагорода за період з 14 жовтня 2011 року, тобто дати незаконного звільнення до 16 липня 2020 року, коли його було звільнено з займаної посади. Розмір суддівської винагороди позивач розрахувала самостійно, посилаючись на Закон України «Про державний бюджет» за вказаний період та Закон України «Про судоустрій і статус суддів», що склав в загальному розмірі 7 315 647,42 грн.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що дійсно рішенням Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № П/9901/315/18, скасовано рішення Вищої ради юстиції від 14 червня 2011 року № 421/0/15-11 «Про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду Київської області за порушення присяги судді», та рішенням Верховного Суду від 06 вересня 2018 року у справі №9901/553/18 визнано протиправною та скасовано постанову Верховної ради України від 22 вересня 2011 року № 3787-VI «Про звільнення суддів» ОСОБА_2 звільнено з займаної посади, однак вказаними постановами Верховного Суду не було вирішення питання про поновлення ОСОБА_2 на посаді судді.

Оцінюючи доводи позивача в частині видачі головою Березанського міського суду Київської області 03 травня 2019 року наказу № 1-к, як підставу поновлення ОСОБА_2 на роботі, суд послався на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року у справі № 810/4225/18, в якій зазначено, шо повноваження голови місцевого суду зводяться до видачі наказу про зарахування судді до штату суду, однак виключно за умови наявності передбаченого законом акту уповноваженим на те органом державної влади (Указ Президента чи рішенням ВРП) про призначення судді на посаду.

У спірних правовідносинах надане позивачем рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 березня 2018 року та 09 квітня 2019 року не містять приписів щодо його поновлення на посаді судді Березанського міського суду Київської області, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що померлий ОСОБА_2 не був фактично поновлений на посаді судді і за життя йому не було нараховано суддівської винагороди, оскільки він з 14 жовтня 2011 року по 16 липня 2020 року правосуддя не здійснював, табелювання (облік) його робочого часу не здійснювалось, нарахувань та виплат останньому не проводилось у зв`язку з відсутністю підстав, зокрема, первинних документів, а тому право на виплату суддівської винагороди померлий не набув.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача - Територіального управління Державної судової адміністрації у Київській області на користь ОСОБА_1 ненарахованої суддівської винагороди ОСОБА_2 .

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідає з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України «Про Вищу раду правосуддя» та іншими законодавчими актами України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із статтею 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Суддя обіймає посаду безстроково.

Статтею 127 Конституції України передбачено, зокрема, вимоги щодо осіб, які обіймають посаду судді.

Відповідно до статті 128 Конституції України призначення на посаду судді здійснюється Президентом України за поданням Вищої ради правосуддя в порядку, встановленому законом. Призначення на посаду судді здійснюється за конкурсом, крім випадків, визначених законом.

Приписами статті 131 Конституції України визначено, що в Україні діє Вища рада правосуддя, яка, зокрема, вносить подання про призначення судді на посаду, ухвалює рішення стосовно порушення суддею вимог щодо несумісності, ухвалює рішення про звільнення судді з посади, здійснює інші повноваження, визначені цією Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 80 Закону «Про судоустрій і статус суддів» призначення на посаду судді здійснюється Президентом України на підставі та в межах подання Вищої ради правосуддя, без перевірки додержання встановлених цим Законом вимог до кандидатів на посаду судді та порядку проведення добору чи кваліфікаційного оцінювання кандидатів.

Повноваження голови місцевого суду визначено статтею 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Так, частиною 1 цієї статті передбачено, що голова місцевого суду, зокрема:

1) представляє суд як орган державної влади у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами;

2) визначає адміністративні повноваження заступника голови місцевого суду;

3) видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ;

4) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Частинами 2-3 статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження.

Статус судді визначено статтею 52 цього ж Закону: суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Відповідно до статті 53 цього Закону визначено, що судді гарантується перебування на посаді судді до досягнення ним шістдесяти п`яти років, крім випадків звільнення судді з посади або припинення його повноважень відповідно до Конституції України та цього Закону.

Порядок зайняття посади судді визначено розділом IV Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Так, із матеріалів справи вбачається, що рішенням Вищої ради юстиції від 14 червня 2011 року № 421/0/15-11 внесено подання до Верховної ради України про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду Київської області за порушення присяги судді.

Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2011 року № 3787-VІ ОСОБА_2 звільнено з посади судді Березанського міського суду Київської області у зв`язку з порушенням ним присяги судді, на підставі якої головою Березанського міського суду Київської області винесено наказ № 60-к від 14 жовтня 2011 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду за порушення присяги».

В подальшому ОСОБА_2 оскаржив зазначенні рішення Вищої ради юстиції та Верховної Ради України у Вищому адміністративному суді України, який своїм рішенням 04 жовтня 2011 року відмовив у задоволенні позову.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Куликов та інші проти України» від 19 січня 2017 року, яке набуло статусу остаточного 19 квітня 2017 року, вимоги позивачів задоволено, в тому числі задоволено заяву № 21546/12 «Роздобудько проти України», яким стосовно заявника визнано порушення статей 6, 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

При цьому Європейський Суд, ухвалюючи вказане рішення в п. 147 -148 зазначив, : «Щодо прохання вжиття заходів індивідуального характеру, а саме поновлення заявників на посадах, у великій кількості справ, в яких було встановлено, що національні провадження суперечили Конвенції, Суд постановляв, що найбільш прийнятною формою компенсації було б відновлення національного провадження (див., наприклад, рішення у справі "Хусейн та інші проти Азербайджану" (Huseyn and Others v. Azerbaijan), заяви № 35485/05, 45553/05, 35680/05 і 36085/05, п. 262, від 26 липня 2011 року, з наступними посиланнями). У справі " Олександр Волков " Суд зазначив, що відновлення національного провадження не було належним заходом. Беручи до уваги обставини, що призвели до порушень, а також необхідність проведення масштабної реформи системи дисциплінарної відповідальності суддів, Суд у тій справі дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що справу заявника у найближчому майбутньому буде переглянуто відповідно до принципів Конвенції і надав Уряду вказівку забезпечити поновлення заявника на посаді (див. рішення у справі " Олександр Волков ", згадане вище, пп. 207 і 208).

Суд зазначає, що станом на сьогодні в Україні впроваджується повномасштабна судова реформа, яка включає внесення змін до Конституції України та законів України, а також інституційні зміни. У зв`язку з цим Суд не в змозі на даний час оцінити ефективність відновлення національного провадження, якщо заявники цього вимагатимуть. Проте, враховуючи обсяг та обставини заяв, що розглядаються, не можна дійти висновку, що ці істотно нові обставини роблять відповідні національні провадження prima facie даремними і безрезультатними. Таким чином, Суд не дотримується підходу, обраного у справі " Олександр Волков " (вище, п. 208) щодо вказівки про вжиття заходів індивідуального характеру, та відхиляє відповідне прохання»

Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду справі № 800/350/17 (провадження № П/9901/315/18) від 15 березня 2018 року визнано протиправним та скасовано рішення Вищої Ради юстиції від 14 червня 2011 року № 421/0/15-11 «Про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Березанського міського суду Київської області за порушення присяги».

При цьому, вирішуючи вказаний спір ОСОБА_2 до Вищої Ради правосуддя суд касаційної інстанції не вирішував питання про поновлення ОСОБА_2 на посаді судді, оскільки такі вимоги ним не заявлялися (а.с.17, т.1).

Не заявляв таких позовних вимог (поновлення на посаді судді) ОСОБА_2 і при зверненні з позовом до Верховної Ради України справа №П/9901/553/18 (а.с.22-27 т.1).

Не ухвалювала таке рішення і Вища рада правосуддя України, завданням якої є прийняття рішень щодо призначення на посаду судді.

Крім Вищої ради правосуддя, жоден інший державний орган, в тому числі й суд, не може давати офіційної оцінки діям судді при здійсненні правосуддя й відповідно приймати у зв`язку з цим остаточні рішення, а також не наділений повноваженнями на прийняття рішень щодо призначення на посаду судді.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, та обставин справи дають підстави для висновку, що питання про поновлення позивача на посаді має бути вирішене у спосіб, встановлений чинним законодавством на час розгляду справи, Вищою радою правосуддя, як єдиним компетентним органом приймати рішення щодо призначення суддів на посадах, оскільки за відсутності спеціально передбаченого механізму поновлення судді на посаді саме Вища рада правосуддя має його визначити.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року у справі №2а-12876/09/2670.

Отже, голова суду має повноваження видати наказ про зарахування судді до штату суду, однак (!) виключно за умови наявності передбаченого законом акта про призначення судді на посаду.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанцій про відсутність у голови Березанського міського суду Київської області повноважень на видання наказу про поновлення позивача на посаді судді, а тому видача головою Березанського міського суду Київської області 03 травня 2019 року наказу № 1-к про скасування наказу про звільнення ОСОБА_2 від 14 жовтня 2011 року № 60-к не свідчить про поновленням ОСОБА_2 на посаді судді.

Перевіряючи доводи апелянта про право позивача на отримання суддівської винагороди померлого батька, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до вимог статей 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно статті 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19), від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/18-ц (провадження № 61-17311св19), від 22 липня 2021 року у справі № 243/8565/20 (провадження № 61-6078св21), від 09 грудня 2021 року у справі № 243/9613/19 (провадження № 61-7355св20), від 30 червня 2021 року у справі № 243/9618/19 (провадження № 61-5556св20), від 13 березня 2019 року у справі № 484/3648/16-а.

З урахуванням того, що заробітна плата (суддівська винагорода) спадкодавцю ОСОБА_2 за життя не була нарахована, тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність у позивача права на отримання зазначених коштів.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 15 лютого 2023 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв