ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 травня 2021 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мохонько Юлії Миколаївни про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити певні дії.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд,

у с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року адвокат Кислий А.М. в інтересах ОСОБА_2 звернуся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким визнати незаконною та скасувати постанову приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мохонько Юлії Миколаївни від 17.09.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння АДРЕСА_1 після матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язати приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мохонько Юлію Миколаївну видати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння АДРЕСА_1 після матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача.

22.08.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М. заведена спадкова справа.

09.09.2020 року адвокат Кислий А.М. як представник ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте 17.09.2020 року нотаріус винесла незаконну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав наявності вироку суду про засудження ОСОБА_2 за вбивство ОСОБА_3 .

Відмова нотаріуса є незаконною, так як ОСОБА_2 засуджений за частиною 1 статті 119 Кримінального кодексу України за вбивство, вчинене через необережність, тобто вчинене ОСОБА_2 кримінальне правопорушення є неумисним та нетяжким злочином.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 травня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Скасовано постанову приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М. від 17.09.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння АДРЕСА_1 після матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ПН Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М. на користь ОСОБА_2 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

ОСОБА_1 , особа, яка не приймала участь у розгляді справи, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання щодо права ОСОБА_1 на спадщину, оскільки він є онуком померлої ОСОБА_3 і сином ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції, скасувавши постанову нотаріуса, позбавив його права на спадщину.

Висновок суду про те, що вбивство з необережності не є підставою для усунення від спадщини є помилковим.

Стверджується, що суд першої інстанції, досліджуючи зміст судових рішень, яким ОСОБА_2 визнанно винним і засуджено за ч.1 ст.119 КК України, не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 після падіння ОСОБА_3 і поранення не надав їй допомогу, вона пролежала у кімнати усю ніч і смерть настала внаслідок крововтрати. За таких обставин нотаріус правомірно відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки наявні підстави, передбачені ч.5 ст.1224 ЦК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.07.2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.07.2021 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду та призначено справу до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 03.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що матір`ю позивача ОСОБА_2 була ОСОБА_3 , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 06.08.2020 року (а.с.43).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , мати позивача, померла, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 20.08.2018 року (а.с.44).

ОСОБА_3 за життя була власником домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належало їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20.07.2000 року державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Алекаєвою З.Б., і свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30.08.2006 року державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Абеленцевою Г. В., що підтверджено інформаційною довідкою №215296908 від 07.07.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а також відповідними свідоцтвами (а.с. 34-35, 45-48).

На час відкриття спадщини позивач був зареєстрований разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті позивача (а.с.41).

09.09.2020 року представник позивача - адвокат Кислий А.М., звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М. із заявою про видачу ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцю першої черги, після смерті ОСОБА_3 , його матері, з якою вони проживали та були зареєстровані разом на час відкриття спадщини, на домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.36-37).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М. від 17.09.2020 року за вих. №33/02-14 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , що постійно мешкала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 , на підставі ст.1224 Цивільного кодексу України, яка передбачає усунення від спадкування на підставі рішення суду та статті 1258 Цивільного кодексу України, а також в зв`язку з апеляційним провадженням та призначенням апеляційного розгляду у Харківському апеляційному суді по справі №640/22883/18 (а.с.42).

Вироком Київського районного суду м.Харкова від 24.03.2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 119 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців і 12 (дванадцяти) днів обмеження волі, зараховано ОСОБА_2 у строк відбутого покарання строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання з 17 серпня 2018 року по 24 березня 2020 року включно (справа №640/22883/18) (а.с. 29-32).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17.09.2020 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задоволено, а апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задоволено частково, вирок Київського районного суду м.Харкова від 24.03.2020 року щодо ОСОБА_2 в частині призначеного йому покарання змінено: призначено ОСОБА_2 за частиною 1 статті 119 Кримінального кодексу України покарання - 3 роки 2 місяці обмеження волі, у решті вирок залишено без змін (а.с.50-52).

Рішеннями судів у межах кримінального провадження встановлено, що 17 серпня 2018 року, приблизно о 01 год. 00 хв., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_2 , який знаходився в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , на побутовому ґрунті виник конфлікт з його матір`ю ОСОБА_3 . В цей час ОСОБА_2 , не маючи наміру заподіяти ОСОБА_3 смерть, проте маючи реальну можливість оцінити обстановку, яка склалась та передбачити настання наслідків від своїх дій у вигляді настання смерті, проявив злочинну необережність у формі злочинної самовпевненості та штовхнув матір похилого віку ОСОБА_3 . В ході конфлікту між ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_3 , в кімнаті від штовхань був перевернутий журнальний стіл, на якому перебувала ваза зі скла, яка впала на підлогу та розбилась, а потерпіла від товчка обвинуваченого ОСОБА_2 впала на скло від розбитої вази. В результаті товчка та падіння ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження: кінцівок: колото-різане поранення на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки у верхній її третині, що продовжується рановим каналом, направленим донизу, дещо ліворуч та дещо до заду їх пошкодженням правої малогомілкової артерії, в дні якого виявлені 2 фрагменти скла; 4 (чотири) різані рани на передній та передньо-зовнішній поверхні правої гомілки; синці на задній поверхні правого передпліччя із переходом на тильну поверхню правої кисті, на передньо-зовнішній поверхні лівого плеча. Причиною смерті ОСОБА_3 стала крововтрата, що розвинулася в результаті колото-різаного поранення на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки із пошкодженням правої малогомілкової артерії.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_2 вчинив суспільно небезпечне діяння відносно своєї матері, а саме вбивство через необережність, проте ч.1 ст.1224 ЦК України передбачає усунення від права на спадкування у разі умисного позбавлення життя спадкодавця.

Рішення суду першої інстанції у частині відмовлених позовних вимог не оскаржується, тому відповідно до ст.367 ЦПК України його законність і обгрунтованість апеляційним судом не перевіряється.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно зі статтями 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 Цивільного кодексу України).

Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із частиною першою статті 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом.

За змістом наведеної норми права спадкодавець позбавляється права на спадщину виключно у разі умисного позбавлення житття спадкодавця, тобто вироком суду має бути встановлена умисна форма вини спадкоємця.

Суд першої інстанції, дослідивши судові рішення у справі №640/22883/18, дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність факта умисних дій ОСОБА_2 , скерованих на позбалення житття ОСОБА_3 , а тому відсутні обставини, передбачені ч.1 ст.1224 ЦК України.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до зазначеної норми питання про усунення спадкоємця від права на спадщину вирішується виключно судом у межах розгляду справи за відповідним позовом, тобто нотаріус позбавлений права відмовляти у видачі свідоцтва про право на спадщину з наведених підстав за відсутності відповідного рішення суду, яке набрало законної сили.

З огляду на предмет спору у цій справі суд позбавлений можливості (права) встановлювати обставини, передбачені ч.5 ст.1224 ЦК України і вирішувати питання про усунення від права на спадщину з таких підстав.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, дав належну оцінку встановленим фактам, які підтверджені відповідними доказами, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 15 лютого 2023 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов