Справа № 226/1138/20
Справа № 226/1138/22
Провадження № 4-с/226/16/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Клепки Л.І.,

секретаря судового засідання - Філіпповської Т.Г.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сакун Віталій Анатолійович, на бездіяльність органу примусового виконання, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Сакун В.А., діючий на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги в інтересах заявника ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

В обґрунтування скарги вказав, що рішенням Димитровського міського суду від 02 липня 2020 року з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ ре» на користь його довірителя ОСОБА_1 було стягнуто 30407,52 грн. страхового відшкодування, 2000 грн. за складання висновку експерта, 1000 грн. за надання правової допомоги та 840,80 грн. судового збору.

28.08.2020 він, як представник стягувача, подав державному виконавцю заяву, в якій просив прийняти на виконання виданий судом виконавчий лист, відкрити виконавче провадження, направити сторонам постанову про відкриття виконавчого провадження, здійснити примусове виконання судового рішення, накласти арешт на банківські рахунки та майно боржника, звернутись до суду з поданням про обмеження виїзду за кордон керівника боржника, зробити вихід за місцемзнаходження майна боржника та описати майно для примусової реалізації.

22.07.2022 ним до відділу виконавчої служби було спрямовано клопотання разом з доданим до нього договором про надання правової допомоги про залучення його, як представника, до виконавчого провадження, а 13.10.2022 - клопотання про направлення йому, як представнику стягувача, копії постанови про відкриття виконавчого провадження, яка направлена йому не була.

Вважаючи дії державного виконавця такими, що суперечать ч.1 ст.19 та ч.1,ч.4 ст.16 Закону України «Про виконавче провадження», скаржник просить суд визнати незаконною (неправомірною) бездіяльність державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), зобов`язати державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) направити йому копію постанови про відкриття виконавчого провадження №62951935 та стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Печерського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, які були понесені під час розгляду справи.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду скарги, в судове засідання не з`явилися, що згідно ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає судовому розгляду .

03.02.2023, до початку судового розгляду, представником заявника ОСОБА_2 спрямовано до суду заяву про закриття провадження у справі, так як після його звернення до суду державний виконавець добровільно усунув порушення його права та 30.01.2023 надіслав на його електронну адресу копію постанови про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу до АСВП. Поряд з цим, не підтримуючи своїх вимог унаслідок задоволення їх державним виконавцем після звернення до суду, просить суд присудити заявнику понесені ним витрати, стягнувши їх з відділу державної виконавчої служби на користь стягувача.

Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Розгляд скарг на дії державного виконавця є однією з форм цивільного судочинства. Згідно правил ч.9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Підстави закриття провадження визначаються статтею 255 ЦПК України. Однією із підстав закриття провадження відповідно до п.4 ч.1 зазначеної статті є відмова позивача від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Так як постанова про відкриття виконавчого провадження №62951935 в ході судового розгляду була направлена державним виконавцем представнику стягувача Сакуну В.А., правових підстав для неприйняття відмови від скарги суд не вбачає. Отже, вона має бути прийнята судом, і провадження у справі підлягає закриттю.

У разі закриття провадження у справі, відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Вирішуючи питання витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Статтею 452 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Разом з тим, порядок стягнення судових витрат у разі закриття провадження у справі за скаргою на дії державного виконавця нормами ЦПК не врегульовано. Тому в даному випадку суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву

На підтвердження обсягу витрат представником заявника надано суду Додаткову угоду №2 від 21.10.2022 до Договору №33 від 27.07.2022 про надання професійної правничої допомоги, згідно якої надані заявнику послуги адвоката складаються з правових консультацій та роз`яснень законодавства, на що витрачено 1 годину, вартістю 1000 грн. та складання скарги на бездіяльність державного виконавця, на що витрачено 3 години, вартістю 5000 грн., акт виконаних робіт від 21.10.2022, згідно якого сторони узгодили, що всього за надання професійної правничої допомоги підлягає сплаті 6000 грн., а також розрахункову квитанцію №0043 на вказану суму. Доводів на предмет неспівмірності вказаних витрат, незважаючи на своєчасне отримання як засобами ЄСІТС «Електронний суд», так і рекомендованою поштовою кореспонденцією скарги та доданих до неї документів, в тому числі доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, відділом державної виконавчої служби суду не надано.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона має довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так як відділом державної виконавчої служби обов`язок доведення необгрунтованості і неспівмірності витрат на професійну правову допомогу проігноровано, а суд позбавлений права робити це з власної ініціативи, суд вважає за можливе вимоги заявника щодо стягнення з Печерського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на його користь витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн. задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст.12, 13, 49, 64, 133, 137, 142, 206, 255, 256, 258, 259, 353, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову представника заявника адвоката Сакуна Віталія Анатолійовича від скарги на бездіяльність органу примусового виконання.

Клопотання представника заявника адвоката Сакуна Віталія Анатолійовича про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі №4-с/226/16/2022 за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сакун В.А., на бездіяльність державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Стягнути з Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (юридична адреса: 01011, м.Київ, вул. Різницька, будинок 11-Б, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дня оголошення ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.І.Клепка