ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1451/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Дерій А.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів та додаткових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідач), про стягнення аліментів та додаткових витрат.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів з (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з часу ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу і до повноліття дитини, додаткові витрати на придбання медикаментів та лабораторного дослідження в розмірі 2000,00 грн., додаткові витрати у розмірі 2000,00 грн. на фізичний розвиток, зокрема придбання абонементу у спортивний зал та відвідування басейну ОСОБА_3 , щомісячно, починаючи з 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, 1/2 частину вже понесених витрат в розмірі 3435 грн., витрачених на проведення лабораторних досліджень.

Вимоги позову обґрунтовані наступним. З 25.10.2018 по 23.10.2021 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_3 . 23.12.2021 рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано. З часу розлучення, дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості про розмір аліментів. Дитина має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим потребує обстеження та лікування. Для визначення діагнозу, дитині були проведені лабораторні дослідження на суму 3435,00 грн. та призначено відповідне лікування. Згідно медичних виписок, дитині встановлено діагноз: доліхосигма, субкомпенсована форма, синдром хронічних закрепів, функціональний розлад біліарного тракту, гепатомегалія, функціональний панкреатичний розлад, функціональна кардіопатія, тонзилолітіаз. За рекомендацією лікарів, кожні три місяці необхідно проводити лабораторні обстеження для визначення у дитини рівня кальпротектину та витрачати кошти на лікування. Крім того, дитині рекомендовано курс масажів, відвідування секцій по плаванню та заняття фізичними вправами. Відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим позивач звернулася з позовом до суду та просить його задовольнити.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 21.12.2022 відкрито провадження в даній цивільній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

Положеннямист.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідачем у строк встановлений судом відзив на позов не подано.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, зазначила, що відповідач в добровільному порядку аліменти не сплачує. Дитина потребує додаткових витрат, пов`язаних із обстеженням її здоров`я, лікуванням та розвитком.

Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 від його доходів щомісячно. В решті позовних вимог заперечував, зазначив, що приймає участь у додаткових витратах на дитину, надає кошти на лікування доньки, перераховує кошти за медичні обстеження. З приводу придбання абонементів в спортивний зал та басейн, вказав, що у призначенні лікарів не було таких рекомендацій. Просив врахувати, що він працює в ТОВ «Євро Смарт Пауер» помічником оператора заправних станцій, його щомісячний дохід складає близько 7000 грн. Інших дітей та непрацездатних осіб він на утриманні не має.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 25.10.2018 по 23.12.2021 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_3 .

23.12.2021 рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, дитина проживає разом із позивачкою.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У даному випадку спосіб стягнення аліментів було визначено позивачем, що узгоджується з положеннями ч.3 ст. 181 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи, що відповідач не заперечував проти розміру аліментів визначених позивачем, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як убачається зі змісту позовної заяви позивач також просить стягнути аліменти за минулий час.

Згідно положень ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Згідно правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 635/6268/18, від 29 січня 2020 року у справі № 756/14483/18,

від 18 травня 2020 року у справі № 215/5867/17, аналіз ч. 2 ст. 191 СК України дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час саме позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

За змістом ч. 2 ст. 191 СК України, стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: - до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; - особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані в результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такої вимогою чи на адресу його місця роботи тощо.

Ухилення може виражатися в тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), одержала вимогу про сплату аліментів, проте не виконала її та інші подібні дії.

Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини.

Доводи позивача про те, що відповідач ухилявся від утримання дитини суд відхиляє, оскільки вони не підтверджені жодними належними доказами.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ухилявся від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховував своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), що позивач зверталася з вимогою про сплату аліментів безпосередньо до відповідача, а останній не реагував на направлені йому листи.

Тобто, позивачем не надано доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності на підтвердження вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати з часу розірвання шлюбу, а тому у суду відсутні підстави для стягнення аліментів за минулий період, через недоведеність цих позовних вимог.

Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позову до суду (21.11.2022) та до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дитину суд керується нормою ст. 185 Сімейного кодексу України, яка встановлює, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17).

Аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, коли в силу особливих, виняткових обставин вимагаються поверх звичайних додаткові витрати, цих коштів може виявитися недостатньо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

До особливих обставин з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

Звертаючись до суду із вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину, позивач посилається на необхідність проведення дитині медичних обстежень, лікування, що викликані захворюванням дитини.

Як вбачається із виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 9111 КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №2» в період з 08.02.2021 по 26.02.2021 ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні, їй було діагностовано захворювання: доліхосигма, субкомпенсована форма, синдром хронічних закрепів, у зв`язку з чим призначено відповідне лікування.

В період з 09.08.2021 по 19.08.2021 ОСОБА_3 повторно перебувала на стаціонарному лікуванні, їй було діагностовано захворювання: доліхосигма, субкомпенсована форма, синдром хронічних закрепів, у зв`язку з чим призначено відповідне лікування, що підтверджується копією виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 9833 КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №2».

В період з 24.01.2022 по 04.02.2022 ОСОБА_3 повторно перебувала на стаціонарному лікуванні, їй було діагностовано захворювання: доліхосигма, субкомпенсована форма, синдром хронічних закрепів, у зв`язку з чим призначено відповідне лікування, що підтверджується копією виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 9081 КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №2».

В період з 27.09.2022 по 11.10.2022 ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні, їй було діагностовано захворювання: доліхосигма, субкомпенсована форма, синдром хронічних закрепів, функціональний розлад біліарного тракту, гепатомегалія, функціональний панкреатичний розлад, функціональна кардіопатія, тонзилолітіаз., у зв`язку з чим призначено відповідне лікування, рекомендовано пройти курс масажів та плавання, що підтверджується копією виписки із медичної картки стаціонарного хворого державним закладом «Український спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення Міністерства охорони здоров`я України»

Для визначення діагнозу, дитині були проведені лабораторні дослідження на суму 3435,00 грн., що підтверджується письмовими доказами (а.с. 24 -26).

В розумінні положень закону такі витрати є додатковими, а відтак з відповідача підлягають до стягнення половина понесених позивачем витрат, що становить 1717,50 грн., враховуючи обов`язок обох батьків брати участь у додаткових витратах на дитину.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з 2021 року та до повноліття дитини за придбання абонементу у спортивний зал та відвідування басейну та 2000,00 грн. на передбачувані витрати на обстеження та лікування.

Проте позивачем не надано доказів, що дитина починаючи з 2021 року відвідувала спортивний зал та басейн, а позивач, в свою чергу несла витрати пов`язані з оплатою абонементів.

Більш того, витрати на заняття у спортзалі не можна вважати додатковими витратами, оскільки такі не викликані особливими обставинами, відноситься до загального розвитку дитини, і є не обов`язковими, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері.

Позивач не надала доказів, що такі витрати пов`язані з розвитком певних здібностей дитини чи схильність до занять певним видом спорту.

При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Однак, в підтвердження понесення таких додаткових витрат на утримання дитини позивачем не надано належних доказів та розрахунок цих витрат, обґрунтування необхідності цих витрат у майбутньому, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1984,80 грн, від сплати якого при зверненні до суду позивач була звільнена.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 76-81, 89, 90, 100, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів та додаткових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (21.11.2022) та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 1717 гривень 50 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1984 гривень 80 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя :