ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/180/23 Справа № 199/3240/21 Категорія 30 Суддя у 1-й інстанції - ПОДОРЕЦЬ О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2021 року та на додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 вересня 2020 за участю автомобіля «Renault Clio», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , автомобіль «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить йому на праві власності, отримав механічні ушкодження, чим саме позивачу заподіяно майнову та моральну шкоду.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2020 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», яка на виконання покладених обов`язків здійснила на користь ОСОБА_2 виплату страхового відшкодування у розмірі 127 500 грн., яке зменшене на розмір франшизи 2 500 грн. (поліс №174481539).

Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №7784 від 23 вересня 2020 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 147 062,32 грн., а вартість відновлюваного ремонту складає 221 251,42 грн.

За таких обставин, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 93 751,42 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн., франшизу 2 500 грн., та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 062,51 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 14 700 грн. (а.с.1-4).

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 75 001 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн., франшизу 2 500 грн., а всього 80 501, 52 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 805,02 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив із того, що оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 11 вересня 2020 року з вини ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого на час пригоди була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_2 завдано майнової та моральної шкоди. Оскільки суми сплаченого страхового відшкодування не достатньо для відшкодування завданих збитків пошкодженням автомобіля, ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу в розмірі 14 700 грн.

Суд першої інстанції виходив із того, що надані представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Круглим В.В. документально підтверджені витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини у справі, що мають значення для справи, у зв`язку з чим викладені у рішенні суду висновки не відповідають обставинам справи. Вказує, що факт виплати позивачу страхового відшкодування у розмірі 127 500 грн. не підтверджений жодним належним та допустимим письмовим доказом, через що дана обставина суду не була доведена позивачем. Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивач здійснив витрати на ремонт автомобіля або докази зворотнього, що ремонт автомобіля ще не здійснювався.

Не погодившись з додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом не було повідомлено про вирішення питання розподілу судових витрат, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Відзиви на апеляційні скарги до суду не надходили.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та додаткового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить автомобіль «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_2 .

11 вересня 2020 року о 10-55 годині у м. Дніпро по вулиці Калинова, 58 в районі електроопори 42 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Clio», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 .

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП (а.с.7).

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти встановлені при розгляді адміністративної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Renault Clio», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №174481539 (а.с.9).

Судом також встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_2 , завдано механічні пошкодження та заподіяні матеріальні збитки.

На виконання своїх обов`язків за Полісом № 174481539 власнику автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_2 , сплачено страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності в розмірі 127 500 грн.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тому за обставин цієї справи у нього не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 вказано, що «суд касаційної інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з товариства, працівник якого є винуватцем ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати)».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20) зроблено висновок, що «відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою ОСОБА_1 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

Встановивши, що вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з ОСОБА_1 як винної особи на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та проведеною страховою виплатою, та моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає його таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про неналежність узятого до уваги в якості доказу фактичної шкоди, завданої внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу, відомості з ремонтної калькуляції та вартості ремонту, які суперечать висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №7784 від 23 вересня 2020 року, є безпідставними та необґрунтованими. Відповідач не спростував ці обставини у порядку, визначеному положеннями статей 76-81ЦПК України, тому суд підставно виходив із вказаних вище калькуляцій.

Доводи апеляційної скарги про неправомірне покладення на нього обов`язку із відшкодування різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, оскільки факт виплати власнику автомобіля «Volkswagen Jetta» відшкодування в розмірі 127 500 грн. не підтверджений жодним належним та допустимим письмовим доказом, через що дана обставина не доведена позивачем, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки відшкодування страхової виплати у розмірі 127 500 грн. не було предметом розгляду в суді першої інстанції (ч.6 ст.367 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для відшкодування матеріальної шкоди, у зв`язку із відсутністю доказів того, що позивач здійснив витрати на ремонт автомобіля або ремонт автомобіля ще не здійснювався, висновків суду не спростовують, оскільки не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення.

Фактично доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення скаржником норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, тому рішення суду підлягає залишенню без змін.

Посилання в апеляційній скарзі на неправильне вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не заслуговують на увагу, у зв`язку із недоведеністю неспівмірності вищезазначених витрат.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення та додаткове рішення суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2021 року та додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова