Справа № 727/2593/21
Провадження № 2/727/283/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі: головуючого-судді: Одовічен Я.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Посилався на те, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_1 , опалювальною площею 9,50 кв.м.

Між сторонами виникли та існують фактичні договірні відносини. Відповідачу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Позивачем умови договору були виконані в повному обсязі, послуги централізованого опалення надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках.

Вартість послуг підприємством визначалась згідно тарифів, затверджених постановами Національної комісії комунальних послуг №650 від 06.06.2014 року та №146 від 17.10.2014 року.

Відповідач в порушення вимог ст.19 Закону України «Про теплопостачання», ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2018 року по 28.02.2021 року не сплачував, в результаті чого у неї утворилася заборгованість у розмірі 3059 грн. 42 коп.

Просив стягнути з відповідача на користь підприємства заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії у розмірі 3059 грн. 42 коп., а також: 190 грн. 08 коп. втрат від інфляційних процесів, 95 грн. 78 коп. три відсотка річних та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 21.12.2022 року заочне рішення по справі від 27.05.2021 року скасовано та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 10.02.2023 року провадження у справі в частині стягнення основного боргу з відповідача в сумі 3059 грн. 42 коп. закрито.

Представником відповідача було подано відзив на позов, в якому просить провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» закрити та відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь підприємства витрати від інфляційних процесів та трьох відсотків річних. Компенсувати за рахунок держави судові витрати МКП «Чернівцітеплокомуненерго». Відзив обґрунтований тим, що ОСОБА_1 суму заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 3059 грн. 42 коп. сплатила.

Вказувала, що відповідно до п.4 ч.3 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)» (у редакції, чинній на час звернення з позовом у даній справі) на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням короновірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Карантин та обмежувальні заходи, пов`язані із поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)» почали діяти на території України з 12.03.2020 року відповідно до постанови КМУ від 11.03.2020 року №211.

Таким чином, під час карантину 3% річних та інфляційні витрати не нараховуються.

Крім того вказувала, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи.

Відповіді на відзив позивачем надано не було.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Згідно з інформацією Адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернівецькій області, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на даний час не значиться зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2 (а.с.16).

При цьому, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою АДРЕСА_2 . Тобто, ОСОБА_1 є споживачем теплової енергії за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовідносини з приводу постачання теплової енергії регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачаня».

Відповідно до ст.162 ЖК УРСР відповідач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у строки, встановлені чинним законодавством.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальнихпослуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно статті 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 10 Закону визначено, що ціни (тарифи)на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповіднодо закону.

Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації.

Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.

Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат (стаття 21 Закону).

За змістом статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633IV, споживач теплової енергії фізична особа, яка використовує теплову енергію. Теплова енергія товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі продажу.

Згідно статті 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633IV споживач повинен щомісячно здійснювати оплату Теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

МКП «Чернівцітеплокомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з постачання теплової енергії.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини. Відповідачу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

МКП «Чернівцітеплокомуненерго» щомісячно з 01.12.2018 року по 28.02.2021 року нараховувало відповідачу плату за надані послуги з постачання теплової енергії, однак остання не сплачувала в належному розмірі кошти за вказані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 3059 грн. 42 коп. Зазначена обставина підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію (а.с.9). Вказаний розрахунок відповідачем будь-якими доказами спростований не був.

Разом з тим, 23.01.2023 року від представника позивача по справі до суду надійшла заява про часткову відмову від позовних вимог в частині стягнення основного боргу з відповідача ОСОБА_1 в сумі 3059 грн. 42 коп. у зв`язку з добровільним частковим погашенням заборгованості після відкриття провадження у справі та просив стягнути з відповідачів 190 грн. 08 коп. втрати від інфляційних процесів, 95 грн. 78 коп. три відсотки річних та понесені судові витрати.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09.02.2023 року було прийнято відмову позивача МКП «Чернівцітеплокомуненерго» від позову про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків до відповідача ОСОБА_1 в частині стягнення основного боргу у розмірі 3059 грн. 42 коп. з відповідача ОСОБА_1 та провадження по справі в цій частині - закрито.

Щодо решти заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до ч.3 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Суд враховує положення ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, дані правовідносини за своїм змістом є грошовим зобов`язанням, тому серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Враховуючи те, що спірні правовідносини за своєю суттю є грошовим зобов`язанням, а отже на них поширюється дія ст.625 ЦК України.

Розглядаючи аргументи представника відповідача про те, що законодавством заборонено в період карантину нараховувати штрафні санкції на заборгованість по комунальним платежам, суд зауважує наступне.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року № 530-IX встановлено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Згідно Постанови Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 (зі змінами), Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 (зі змінами) з 12.03.2020 року на усій території України встановлено карантин.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статями ст. 610,612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Положеннями ст.611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст.549 Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Такі висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц.

Таким чином, проценти та інфляційні втрати, передбачені статтею 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, а отже на них не поширюються обмеження, встановлені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року № 530-IX.

Враховуючи вищенаведене, позивач має право на отримання сум, передбачених ст 625 ЦК України, за весь заявлений час прострочення.

Що стосується стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача судового збору, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Представником відповідача до відзиву було долучено копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №034880 від 17.10.2018 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою з інвалідністю ІІ групи.

В силу ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до правової позиції ВСУ від 01.03.2017 у справі № 6-152цс17 зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджено, а саме, за подання позову МКП «Чернівцітеплокомуненерго» сплатило 2 270 грн (а.с.1), які підлягають компенсації останньому за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача суми встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Також, судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» (код ЄДРПОУ-34519280), яке розташоване в м.Чернівці вул.Максимовича, 19-А, втрати від інфляційних процесів в сумі 190 грн. 08 коп. та три відсотки річних в сумі 95 грн. 78 коп.

Стягнути з державного бюджету на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» судовий збір у сумі 2 270 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Одовічен Я.В.