Справа № 133/625/22
Провадження № 22-ц/801/390/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кучерук І. М.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,

суддів Стадника І. М., Матківської М. В.,

з участю секретаря судового засідання: Обертун Н. М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу особи, яка не брала участі в розгляді справи ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Штефан Дмитро Юрійович, на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Кучерук І. М. в місті Козятин Вінницької області у відсутності учасників справи,

у цивільній справі № 133/625/22 за позовом ОСОБА_2 до Махнівської сільської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

У квітні 2022 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Махнівської сільської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке він бажає прийняти. Позивач є єдиним спадкоємцем майна батька за законом першої черги. У встановлений законодавством строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що діяли карантинні обмеження. Враховуючи наведені вище обставини, просив визначити додатковий строк терміном один місяць, достатній для подання заяви про прийняття спадщини в судовому порядку.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 жовтня 2022 року позов задоволено, визначено ОСОБА_2 додатковий строк терміном один місяць після набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а також враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є всі підстави для задоволення позову.

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Штефан Д. Ю., 05.01.2023 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги тим, що він не брав участі у вказаній справі, однак вважає, що судом першої інстанції ухвалене рішення, яке безпосередньо впливає на його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Про існування вказаного рішення ОСОБА_1 дізнався зі змісту листа приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Гуц Ю. В. від 09.12.2022, вих. № 159/01-16. Зазначене рішення стосується спадщини та права на її прийняття та отримання, яка вже ним прийнята відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Гуц Ю. В. від 26.09.2020, реєстровий № 477, спадкова справа 8-2020.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи вказане судове рішення, суд не надав оцінку доказам в їх сукупності та дійшов неправильних висновків стосовно конкретних обставин справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи.

Звертає увагу, що жодного доказу існування поважної причини пропуску строку матеріали цивільної не містять. Вказує, що ОСОБА_3 на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Частина квартири за вказаною адресою, яка за життя належала померлому ОСОБА_3 , увійшла до складу спадкової маси. Відповідачем у позовній заяві ОСОБА_2 визначив Махнівську сільську раду. Таким чином, позовна заява ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, мала бути передана з метою дотримання правил виключної підсудності до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за місцем знаходження спадкового майна. Вказана обставина була залишена судом першої інстанції поза увагою. Крім того, судом не враховано, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи, впродовж встановленого апеляційним судом строку, не надходив.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Штефан Д. Ю. вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі.

Інші учасники справи повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Суд виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Апеляційний суд не може погодитися із цим висновком через порушення норм процесуального права, яке є безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Апеляційним судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мшанець Козятинського району Вінницької області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Махнівської сільської ради Козятинського району Вінницької області від 31.01.2020 (а.с.3).

На виконання ухвали апеляційного суду від 20 лютого 2023 року надійшла копія спадкової справи № 8/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , заведена приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Гуц Юлією Володимирівною.

З матеріалів вказаної спадкової справи встановлено, що ОСОБА_3 на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Частина квартири за вказаною адресою, яка за життя належала померлому ОСОБА_3 , увійшла до складу спадкової маси.

Відповідно до заповіту від 22 травня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Гуц Юлією Володимирівною та зареєстрованого в реєстрі за № 372, ОСОБА_3 все своє майно заповів внукові ОСОБА_1 .

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мшанець Козятинського району Вінницької області.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Гуц Юлією Володимирівною від 26.09.2020, реєстровий № 477, реєстровий № 478 спадкова справа 8-2020, ОСОБА_1 є спадкоємцем зазначено в заповіті майна ОСОБА_3 , а саме : 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та цілої земельної ділянки з кадастровим номером :06:007:0171, загальною площею 2,9517 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Махнівської (Комсомольської) сільської ради Козятинського району Вінницької області.

За визначенням статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1270 та частини третьої статті 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом пунктів 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 44 ЦПК учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Зловживання процесуальними правами визначається як дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідачем у позовній заяві ОСОБА_2 визначив Махнівську сільську раду.

Задовольнивши позов без участі осіб, права яких можуть порушуватись вказаним рішенням, суд оскаржуваним рішенням вирішив питання про права та інтереси ОСОБА_1 , який є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 за заповітом та звернувся до суду за захистом своїх інтересів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не з`ясував фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановив чи є інші спадкоємці після померлого ОСОБА_3 або особи, які вчинили будь-які дії для прийняття спадщини та дійшов передчасного висновку про обґрунтованість позову.

Відповідно до частини першої та другої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Установивши, що до участі до у справі не залучено спадкоємця за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, заявлених ОСОБА_2 до Махнівської сільської ради, що відповідає положенням статті 376 ЦПК України.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, апеляційний суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 поніс судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 610,40 грн.

Зважаючи на те, що позов задоволенню не підлягає, вказані судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на позивача ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі в розгляді справи ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Штефан Дмитро Юрійович, задовольнити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Махнівської сільської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 1 610 (одну тисячу шістсот десять) грн. 40 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 березня 2023 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. М. Стадник

М. В. Матківська