Справа № 308/8857/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючої -судді - Шумило Н.Б.

з участю секретаря - Луцака В.Я.

представника позивача - адвоката Бачинської А.В.

представника відповідача - адвоката Мигальчич Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород заяву ОСОБА_1 про відвід судді Малюка Віталія Мирославовича у справі № 308/8857/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частини будинковолодіння спільною сумісною власністю подружжя, виключення частини майна із складу спадкового майна, виділення частини майна в натурі та визнання права власності на частку майна,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа № 308/8857/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частини будинковолодіння спільною сумісною власністю подружжя, виключення частини майна із складу спадкового майна, виділення частини майна в натурі та визнання права власності на частку майна.

Головуючим суддею з розгляду даної справи є Малюк Віталій Мирославович.

15 лютого 2023 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючого судді Малюка В.М.

Заяву обґрунтовано тим, що 16 січня 2023 року мало відбутися судове засідання по цивільній справі № 308/8857/16-ц. Під час очікування початку засідання вона повідомила судді обставини справи, які підлягають доказуванню, однак суддя, сказав їй, що він не «зобов`язаний це слухати», що її дуже здивувало. 14 лютого 2023 року під час розмови із своїм представником по справі вона дізналась, що її представником 16 січня 2023 року подавалося клопотання про відкладення судового засідання о 8 годині 35 хвилин. Однак, о 9 годині 35 хвилин 16 січня 2023 року головуючим суддею Малюк В.М, було повідомлено, що жодних клопотань від представника позивача суду не надходило.

Також, 14 лютого під час ознайомлення з Єдиним державним реєстром судових рішень, їй стало відомо, що головуючим суддею винесено по справі 14 червня 2022 року ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви про відвід, заявленої її представником. Однак, у Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна ухвала судді Сарай А.І., датована 23 листопада 2022 року про відмову у задоволенні заяви про відвід її представника, однак така заява її представника уже була розглянута 14 червня 2023 року самим головуючим суддею Малюк В.М.

На підставі наведеного позивач ОСОБА_1 вважає, що головуючий у справі суддя не забезпечив об`єктивний і неупереджений розгляд, систематично порушує присягу судді, діє упереджено, небезсторонньо, підриває авторитет правосуддя, виявляє свою особисту заінтересованість в результатах розгляду справи та наявні підстави для відводу головуючого судді у справі на підставі п.3 та п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2023 року цивільну справу №308/8857/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частини будинковолодіння спільною сумісною власністю подружжя, виключення частини майна із складу спадкового майна, виділення частини майна в натурі та визнання права власності на частку майна передано до канцелярії суду для визначення судді з метою вирішення питання про відвід судді в рамках розгляду даної справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2023 року заява про відвід судді Малюка В.М. передана на розгляд судді Шумило Н.Б..

20 лютого 2023 року від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання, у якому вона, у доповнення заяви про відвід повідомляє, що 20.02.2023 року нею скеровано до Вищої ради юстиції скаргу відносно Малюка В.М. та долучає копію вказаної скарги.

22 лютого 2023 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Мигальчич Л.А. надійшли заперечення на заяву позивача про відвід головуючого судді Малюка В.М. Представник відповідача вказує, що за період розгляду даної справи саме суддею Малюком В.М. (з 11.12.2018 року) позивачкою з метою затягування розгляду даної справи заявлено вже третій безпідставний та необґрунтований відвід, який по суті зводиться до незгоди позивача з прийнятими процесуальними рішеннями головуючого під час розгляду доної справи, що згідно ч.4 ст.36 ЦПК України не може бути підставою для відводу. Сторона відповідача вважає, що третя заява позивача про відвід має бути залишена без розгляду, а до позивача в порядку ст.143 ЦПК України мають бути застосовані заходи процесуального примусу. Вказує, що позивачем під час вирішення даної справи за участі інших головуючих суддів також заявлялись відводи, які відповідними ухвалами були відхилені за безпідставністю та необґрунтованістю, з чого можна зробити висновок, що для позивача немає ніякого значення який саме суддя буде розглядати дану справу, метою є невиправдане затягування судового процесу та не розгляд справи по суті, адже через відсутнійсть судового рішення по суті в цій справі не розглядаються дві інші справи за №308/7588/17 та 308/13536/20, де позивачка є відповідачем і які зупинені до вирішення даної справи. Враховуючи наведене просила відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Малюк В.М.

В судовому засіданні 23.02.2023 представник позивача - адвокат Бачинська А.В. підтримала заяву ОСОБА_1 про відвід судді Малюка В.М., просила таку розглядати за відсутності позивачки, Зазначила, що у її довірительки виникли сумніви щодо безсторонності та неупередженості головуючого судді, після висловлювання судді 16.01.2023. Також, 16 січня 2023 року головуючим суддею Малюк В.М. під час засідання було повідомлено, що жодних клопотань від представника позивача суду не надходило, при цьому, як позивачу стало відомо, що її представником було подано клопотання про відкладення судового засідання. Крім того, позивачу стало відомо, що головуючим суддею винесено по справі 14 червня 2022 року ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви про відвід, заявленої її представником. Однак, у Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна ухвала судді Сарай А.І., датована 23 листопада 2022 року про відмову у задоволенні заяви про відвід її представника, однак така заява її представника уже була розглянута 14 червня 2023 року самим головуючим суддею Малюк В.М. Вказувала, що якщо позивач бачить упередженість головуючого судді, то такий має бути відведений.

Представник відповідача - адвокат Мигальчич Л.А. в судовому засіданні щодо заяви про відвід судді Малюка В.М. заперечила, обгрунтування навела аналогічні викладеним у письмових запереченнях від 22.02.2023. Вказала на дотримання порядку подання заяви про відвід, який регламентований ст. 39 ЦПК України, зазначила, що позивач зловживає своїми процесуальними правами втретє заявляючи відвід головуючому судді з аналогічних підстав, тому така заява повинна бути залишена без розгляду. Вважає, що поданий відвід необгрунтований та зводиться до непогодження сторони з процесуальними рішеннями. Просила в задоволенні заяви про відвід судді Малюка В.М. відмовити та в порядку ст. 143 ЦПК України застосувати до позивача заходи процесуального примусу.

Заслухавши позицію представників сторін, розглянувши заяву про відвід, перевіривши її доводи, дослідивши матеріали справи №308/8857/16-ц, що стосуються вирішення заяви про відвід, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст.129 Конституції України, ч.1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Порядок вирішення заявленого відводу судді визначений статтею 40 ЦПК України.

За змістом ч.1 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Частиною другою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Підстави для відводу судді визначені статтями 36, 37 ЦПК України.

Згідно частини першої ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У заяві про відвід позивач посилається на те, що існують передбачені п.3 та п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України підстави для відводу головуючого судді.

Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Як на одну із підстав для відводу позивач посилається на те, що її представником 16 січня 2023 року подавалося клопотання про відкладення судового засідання о 08 годині 35 хвилин, однак, о 9 годині 35 хвилин 16 січня 2023 року головуючим суддею Малюк В.М, було повідомлено, що жодних клопотань від представника позивача суду не надходило.

В матеріалах справи наявний протокол судового засідання від 16.01.2023 року (а.с. 48-49, Т.3) із якого вбачається, що судове засідання у даній справі тривало із 09:42 год. по 09:45 год. та було відкладено за клопотанням позивача ОСОБА_1 у зв`язку із неявкою її представника.

Також в матеріалах справи міститься заява представника позивача адвоката Бачинської А.В. від 16.01.2023 року про відкладення судового засідання, яка зареєстрована за вх.№2322 (а.с.53, Т.3).

Разом з тим, із автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» вбачається, що така заява була зареєстрована 16.01.2023 року о 10 год. 57 хв., тобто вже після того, як відбулось засідання у даній справі.

Доводи позивача про те, що ухвалою від 14 червня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви про відвід, заявленої її представником, однак, у Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна Ухвала судді Сарай А.І., датована 23 листопада 2022 року про відмову у задоволенні заяви про відвід її представника, однак така заява її представника уже була розглянута 14 червня 2023 року самим головуючим суддею Малюк В.М., є неспроможними з огляду на наступне.

Згідно протоколу судового засідання від 14.06.2022 року (а.с.210-212, Т.2) у судовому засіданні позивачем ОСОБА_4 та її представником адвокатом Бачинською А.В. було подано письмову заяву про відвід, підписану адвокатом Бачинською А.В. (а.с.207-209, Т.2), яку у судовому засіданні сторона позивача підтримала та просила задовольнити.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.06.2022 року, яка була постановлена у даному судовому засіданні головуючим суддею Малюком В.М., відмовлено у задоволенні заяви адвоката Бачинської А.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Малюк В.М. при розгляді цивільної справи №308/8857/16-ц (а.с.214-216, Т.2).

Із матеріалів справи вбачається, що 23.06.2022 року справа надійшла до Закарпатського апеляційного суду (а.с.233, Т.2) та 15.11.2022 року матеріали справи були повернуті до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (а.с.21, Т.3).

При цьому, 24.06.2022 року за вх.№31203, була зареєстрована заява, яка надійшла на електронну адресу суду, від представника позивача - адвоката Бачинської А.В. про відвід головуючому судді (а.с.22-24, Т.3).

Вирішення питання про відвід за вказаною заявою, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2022 року, було передано на розгляд судді Сарай А.І.

Враховуючи наведене, було розглянуто дві заяви про відвід. Першу заяву, яка була подана 14.06.2022 року у судовому засіданні, яку було розглянуто 14.06.2022 року, у відповідності до абзацу другого ч.3 ст.40 ЦПК України судом, що розглядає справу. Другу заяву про відвід, яка надійшла на електронну заяву суду та була зареєстрована 24.06.2022 року, після повернення матеріалів із суду апеляційної інстанції, було передано для вирішення судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, у відповідності до абзацу першого ч.3 ст.40 ЦПК України.

Щодо інших доводів, викладених у заяві про відвід, то такі жодним чином не підтверджені.

Щодо заявленого представником відповідача клопотання про застосування до позивача заходів процесуального примусу за зловживання процесуальними правами, зокрема за подання повторного відводу з тих же підстав, то враховуючи викладене таке задоволенню не підлягає, оскільки попередні заяви про відвід судді Малюка В.М. подавалися представником позивача та з інших підстав.

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Заявлений відвід не містить фактів прояву суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюком В.М. поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи небезсторонність у розгляді справи, в межах якої подано заяву про відвід. Будь-яких інших визначених законом підстав для відводу судді в ході розгляду заяви про відвід, судом встановлено не було.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини також вказує, що необхідно перевірити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

На підставі наведеного суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, оскільки позивачем не наведено підстав, визначених ст.36 ЦПК України для відводу судді, будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді у результаті розгляду даної цивільної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді при розгляді цієї справи, з доводів заяви про відвід не вбачається, та такий, на переконання суду, ґрунтуються лише на припущеннях та суб`єктивній думці позивача, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюка В.М. слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Малюка Віталія Мирославовича у справі № 308/8857/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частини будинковолодіння спільною сумісною власністю подружжя, виключення частини майна із складу спадкового майна, виділення частини майна в натурі та визнання права власності на частку майна, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило