Справа №521/7812/22
Провадження №2/521/531/23
02 лютого 2023 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря Івчук К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , за участі третьої особи: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про стягнення безпідставно збережених коштів,
Позов обґрунтований такими обставинами.
15.08.2005 року гр. ОСОБА_3 набула за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_2 .
З 2019 року ОСОБА_1 проводила реконструкцію квартири під офіс-магазин з улаштуванням фасадного входу.
17.03.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Управління капітального будівництва Одеської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси при здійсненні реконструкції квартири під офіс-магазин з улаштуванням фасадного входу.
22.05.2020 року на засіданні комісії з визначення пайової участі замовника у розвитку інфраструктури м. Одеси розглянуто її заяву та прийнято рішення про встановлення пайової участі у розмірі 27 605,00 грн.
При цьому, у вказаній декларації у розділі «Пайова участь» замовник будівництва не зазначила інформацію щодо її сплати.
Як вбачається з листа Управління капітального будівництва Одеської міської ради, ОСОБА_1 до цього часу не сплачено визначений комісією ще 22.05.2020 року розмір пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси.
У зв`язку із зазначеним Одеська міська рада, керуючись ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та розділом II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», вважає, що замовник будівництва - ОСОБА_1 без достатньої правової підстави зберегла у себе кошти, які мала заплатити у вигляді пайового внеску у розвиток інфраструктури населеного пункту, та зобов`язана повернути ці кошти Одеській міській раді.
Представник позивача подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Щодо заочного розгляду справи не заперечувала.
ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причину неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала.
Представник Управління капітального будівництва Одеської міської ради у відкрите судове засідання не з`явився,про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечення позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 46-47).
17.03.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Управління капітального будівництва Одеської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси при здійсненні реконструкції квартири під офіс-магазин з улаштуванням фасадного входу (а.с. 23).
22.05.2020 року на засіданні комісії з визначення пайової участі замовника у розвитку інфраструктури м. Одеси розглянуто її заяву та прийнято рішення про встановлення пайової участі у розмірі 27 605,00 грн. (а.с. 24-26).
Разом із цим, у вказаній декларації у розділі «Пайова участь» замовник будівництва ОСОБА_1 не зазначила інформацію щодо її сплати.
Як вбачається з листа Управління капітального будівництва Одеської міської ради, ОСОБА_1 до цього часу не сплачено визначений комісією ще 22.05.2020 року розмір пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси (а.с. 19-21).
Так, правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону під будівництвом розуміється нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта будівництва.
В свою чергу, замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.
Частиною першою ст. 2 цього Закону зазначено, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.
Відповідно до абз. 1 ст. 1 Закону України «Про архітектурну діяльність» архітектурна діяльність - діяльність по створенню об`єктів архітектури, яка включає творчий процес пошуку архітектурного рішення та його втілення, координацію дій учасників розроблення всіх складових частин проектів з планування, забудови і благоустрою територій, будівництва (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту) будівель і споруд, здійснення архітектурно-будівельного контролю і авторського нагляду за їх будівництвом, а також здійснення науково-дослідної та викладацької роботи у цій сфері.
Згідно з п. 3.21 Розділу 3 ДБН А.2.2-3: 2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» реконструкція це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його технікоекономічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин.
Оскільки ОСОБА_1 є замовником реконструкції квартири АДРЕСА_5 , то є і замовником будівництва у розумінні норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про архітектурну діяльність».
Статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» було регламентовано правовідносини у сфері пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту. Вказана стаття була чинною до 01.01.2020 року.
Так, відповідно до ч. 2 цієї статті замовник будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до ч. 3 вказаної статті полягала у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.
В свою чергу, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначався у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.
Таким чином, зі змісту статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вбачалось, що у наведених у цьому законі випадках перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону, а положення договору лише визначають суму, що належить до перерахування.
Укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, було обов`язковим на підставі закону.
Разом з тим, з 01.01.2020 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019 року, якими ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виключено.
Розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» врегульовано порядок залучення замовників будівництва у створенні і розвитку інфраструктури населеного пункту на 2020 рік.
Згідно з п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» договори про сплату пайової участі, укладені до 01.01.2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.
Крім того, з 01.01.2020 року у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.
Однак, на підставі п. 3 ч. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» вищевказаного Закону замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва.
Відповідно до пункту 8 Положення про комісію з визначення пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 11.12.2019 року № 5446-VII зі змінами, протягом 2020 року замовники реконструкції будь-яких об`єктів містобудування на території м. Одеси, незалежно від форми власності замовника, розташування та функціонального призначення об`єкта реконструкції, зобов`язані були перерахувати до бюджету міста Одеси кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту.
Як зазначалось раніше, 17.03.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Управління капітального будівництва Одеської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси.
22.05.2020 року на засіданні комісії з визначення пайової участі замовника у розвитку інфраструктури м. Одеси розглянуто відповідну заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення про встановлення пайової участі.
Як вбачається з витягу з протоколу № 85 засідання комісії, розмір пайової участі ОСОБА_1 скаладає:
57,3 кв.м. х 4% х 12 044 = 27 605, 00 грн, де:
57,3 кв.м. загальна площа нежитлових приміщень;
4% розмір залучення коштів для об`єктів нежитлового призначення згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні»;
12 044 грн опосередкована вартість 1 кв.м.
Після прийняття комісією вказаного вище рішення Управління капітального будівництва Одеської міської ради листом від 25.05.2020 року за вих. № 02-07/58гр повідомило ОСОБА_1 про результати розгляду її заяви із зазначенням реквізитів для перерахунку коштів.
Однак, зазначений лист був залишений без розгляду, а фінансове зобов`язання щодо сплати пайової участі при реконструкції квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1 у розмірі 27 605,00 грн не виконано.
Згідно з пунктом 4 частини 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття об`єкта в експлуатацію.
Крім того, у вказаній декларації в розділі «Пайова участь» інформацію щодо сплати пайової участі при реконструкції даного об`єкта також не зазначено.
22.10.2021 року Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради на адресу ОСОБА_1 направлено лист № 02-05/1242-07 щодо необхідності сплати пайової участі у розмірі, визначеному рішенням комісії з визначення пайової участі замовника у розвитку інфраструктури м. Одеси 22.05.2020 року. Як вбачається з довідки ПАТ «Укрпошта», лист було повернуто за закінченням терміну зберігання.
У зв`язку із вищевикладеним ОСОБА_1 не виконано обов`язок зі сплати до місцевого бюджету пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси під час реконструкції квартири під офіс-магазин з улаштуванням фасадного входу за адресою: АДРЕСА_4 , що є підставою для стягнення з відповідача вказаної заборгованості у судовому порядку.
При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України).
Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Невиконання ОСОБА_1 свого обов`язку щодо сплати коштів пайової участі порушує права територіальної громади м. Одеси, перешкоджає належному здійсненню повноважень щодо створення і розвитку інфраструктури міста Одеси та має наслідком недоотримання коштів до місцевого бюджету, який, в тому числі, є матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Згідно зі абз. 16 ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» бюджет місцевого самоврядування (місцевий бюджет) план утворення і використання фінансових ресурсів, необхідних для забезпечення функцій та повноважень місцевого самоврядування.
Частиною 4 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.
Враховуючи вищевказані норми, та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Одеської міської ради є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір по справі складає 2481,00 гривень, який, враховуючи процент задоволення позовних вимог,підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та розділом II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», ст. 327, 1212 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 268, 280-285 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_1 , за участі третьої особи: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про стягнення безпідставно збережених коштів задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Ю.В. Тополева