Справа № 364/777/22
Провадження № 2/364/43/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2023 року Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Глазкової Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Кулинич Г.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Володарка Київської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Володарського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, у обгрунтування якого зазначив, що з нього на підставі судового наказу, виданого Володарським районним судом Київської області від 29.08.2018 року стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний згідно рішення Володарського районного суду Київської області від 10.12.2018 року.

З позивача також стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до судового наказу Володарського районного суду Київської області від 20.06.2022.

20.10.2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб.

Позивач проживає разом із ОСОБА_4 , їх спільною дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донькою дружини ОСОБА_8 , 2011 р.н.

У зв`язку з тим, що з заробітку позивача відраховується щомісячно 50% доходу на утримання обох синів, то він вважає, що розмір утримання не відповідає вимогам ч.5 ст. 183 СК України, посилаючись на ст.192 СК України, у зв`язку зі зміною його сімейного стану, просив суд зменшити розмір аліментів, які стягнені з нього на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів доходу з 21.12.2022 та до досягнення дитиною повноліття. Також зменшити розмір аліментів з частки до 1/6 частки, які стягнені з нього на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_7 , 24.05.2020 року з 21.12.2022 та до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідачів судовий збір на його користь.

В судове засіданні позивач не з`явився, повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи. Жодних клопотань суду не надав.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, повідомлена у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи. Правом на відзив не скористалась, клопотань суду не заявляла.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначила, що позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні в частині зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_6 , оскільки жодних належних доказів на обгрунтування своїх вимог позивач не надав. Вказала, що позивач є військовослужбовцем, отримує гідне грошове забезпечення та в змозі сплачувати аліменти у розмірі визначеному рішенням суду, щомісячно вона отримує аліменти на утримання спільного із позивачем сина у розмірі 20 000 грн.

Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, під час судового розгляду встановлені наступні правовідносини.

Згідно копії судового наказу Володарського районного суду Київської області від 29.08.2018 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Копією рішення Володарського районного суду Київської області від 10.12.2018 року підтверджується розірвання шлюбу між позивачем та ОСОБА_1 .

Відповідно до копії судового наказу Володарського районного суду Київської області від 29.08.2018 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 20.10.2022 Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, про що здійснено відповідний актовий запис № 1825, подружжю присвоєне спільне прізвище « ОСОБА_9 ».

З копії довідки виданої виконкомом Володарської селищної ради № 819 від 21.12.2022 видно, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає у складі сім`ї: ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_7 , 2020 р.н. -син та ОСОБА_8 , 2011 р.н. донька.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 статті 76 ЦПК України).

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Предметом позову у цій справі є зменшення розміру аліментів, отже позивач повинен довести підстави, зміни свого матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тощо.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, за загальним правилом, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічне роз`яснення міститься у Пленумі Верховного Суду України в п.23 Постанови «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3.

Таким чином, конструкція ч.1 ст.192 СК передбачає альтернативні підстави для зміни розмірів аліментів: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, в інших випадках. При цьому, з аналізу ст. 192 СК України та наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Суд вважає, що батьки дитини повинні виконувати свої батьківські обов`язки сумлінно, дбати про здоров`я та матеріальний добробут дитини виходячи тільки з найкращих інтересів дитини. Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. В статті 3 Конвенції ООН про права дитини говориться: в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей .

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Зі змісту статей 181, 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним; у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів; значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13: розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

ВС зазначив, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни рішення встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає можливість зробити висновок, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Так, позивач на обгрунтування свого позову вказував, що у зв`язку із зміною його сімейного стану, а саме укладення шлюбу, він відповідно до ст. 192 СК України має право на зменшення розміру аліментів, які присуджені його обом неповнолітнім дітям.

На підтвердження зазначеного позивачем надано суду копію свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копію довідки про склад сім`ї та копії судових наказів про стягнення з нього аліментів.

Суд у даному випадку зазначає, що сам факт укладання шлюбу із матір`ю другої дитини не є абсолютною підставою для зміни розмірів аліментів, з огляду на те, що позивач та відповідач ОСОБА_4 наразі є родиною, а тому презюмується, що вони мають спільний бюджет, права та обов`язки щодо утримання свого сина ОСОБА_7 . Жодних доказів про спосіб виконання судового наказу про стягнення аліментів на другу дитину позивачем не надано, як і не надано жодних доказів, які б підтверджували з чого складається спільний бюджет родини, а тому у даному випадку, суд позбавлений можливості об`єктивно, всебічно та повно з`ясувати усі необхідні суттєві обставини справи з метою встановлення наявності або відсутності підстав для зменшення розміру аліментів. Крім того, суд критично ставиться до посилання позивача, що він зобов`язаний утримувати і дитину його дружини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки не є її батьком, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , а тому у нього не виникло відповідних зобов`язань з приводу її утримання. Такі зобов`язання щодо утримання до повноліття ОСОБА_8 виникають у ОСОБА_10 , який записаний батьком дитини, який також зобов`язаний сплачувати аліменти ОСОБА_11 , як і позивач.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, розглядаючи справу№ 554/3355/20, в якій досліджував питання зменшення розміру аліментів, погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні сина та матір, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачем - дочки, та суперечитиме її інтересам, а наявність сина та матері, на користь яких за рішеннями судів стягуються аліменти на їх утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Отже, зміна сімейного стану без доведення погіршення матеріального стану або погіршення здоров`я, не дає підстав і не є обов`язком суду для зміни розмірів аліментів.

При цьому суд зауважує про те, що позивач уклавши шлюб із ОСОБА_3 , на користь якої він також повинен сплачувати аліменти на утримання їх спільного сина у розмірі частки свого доходу, фактично ці аліментні платежі наразі складають спільний бюджет сім`ї.

Згідно з ч.1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

У даному випадку позивачем не надано достатніх та допустимих доказів, які б у сукупності могли слугувати підставою для зміни розміру стягуваних з нього аліментів у зв`язку із зміною сімейного стану позивача, оскільки це є прямим обов`язком згідно ст.81 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265,268, 273 ЦПК України, ст.11, 27,104,105,110, 111,112, 180,181, 182, 184, 191, 192 СК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію повного тексту рішення направити сторонам.

Повний текст судового рішення складено 03.03.2023.

Суддя Ю. О. Глазкова