Справа № 296/698/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участі секретаря судового засідання Світко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 57147,31 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає відповідач, забезпечується послугами централізованого опалення, які надає позивач. З 01 вересня 2016 року по 01 грудня 2021 року відповідач в повному обсязі не сплачував кошти за надані послуги позивачем, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 57147,31 грн. Позивач вказав, що підприємство неодноразово нагадувало відповідачу про необхідність оплати заборгованості за надані послуги централізованого опалення, проте, відповідач борг не сплатив. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь 57147,31 грн. боргу за спожиті послуги централізованого опалення та витрати з оплати судового збору.

Представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує (а.с. 56).

Представник відповідача адвокат Трофімов А.В. подав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача за наявними матеріалами справи (а.с.50)

Крім того, представником відповідача подано клопотання в якому просить застосувати строки позовної давності та відмовити в частині позову з тих підстав, що починаючи з 09.2016 року відповідач не здійснював жодного платежу (а.с.46-47).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VIII (далі - Закон №2189-VIII).

Згідно статті 5 Закону №2189-VIII, до житлово - комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до положення пункту 5 частини 2 статті 7 Закону №2189-VIII, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 8 Закону №2189-VIII виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору.

За змістом частини першої статті 9 Закону №2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово -комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За змістом частини першої статті 10 Закону №2189-VIII, ціни (тарифи) на житлово -комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими.

Частинами другою, третьою та п`ятою статті 21 Закону №2189-VIII передбачено, що виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , що надаються Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради.

Згідно наданої позивачем довідки про склад сім`ї, а також згідно отриманих на запит суду відомостей про реєстрацію місця проживання з УДМС України в Житомирській області вбачається, що відповідач зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 5,17).

Відповідно до розрахунку нарахувань по особовому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за період з 01 вересня 2016 року по 01 грудня 2021 року за вказаною адресою заборгованість за надані послуги централізованого опалення становить 57147,31 грн.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Беручи до уваги встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано звернувся з позовом, оскільки відповідач допустив неналежне виконання зобов`язання з оплати за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надає позивач, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.09.2016 року по 01.12.2021 року в розмірі 57147,31 грн., що підтверджується належними доказами.

Щодо застосування строку позовної давності.

У поданій до суду заяві представник відповідача просив застосувати до заявлених позивачем вимог строк позовної давності.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 цієї статті).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 31.01.2022 р., заявивши вимоги про стягнення боргу за період з 01.09.2016 року по 01.12.2021 року, тобто за період який перевищує строк позовної давності, при цьому доказів на підтвердження переривання перебігу позовної давності по кожному з щомісячних платежів суду не надав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830" було затверджено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання (далі - Публічний договір).

Відповідно до п. 4 Публічного договору, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.

Хоча ОСОБА_1 заяву-приєднання до Публічного договору не підписав, проте він продовжує споживати послуги з постачання теплової енергії, які надає позивач, а тому вважається таким, що приєднався до умов Публічного договору.

Відповідно до п. 32 Публічного договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Пунктом 37 Публічного договору передбачено, що у разі коли споживач вніс плату виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу - у такому порядку: в першу чергу - в рахунок плати за послугу; в другу чергу - в рахунок плати за абонентське обслуговування.

Згідно п.38 Публічного договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору.

Пунктом 35 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.0.2019 року № 830 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

За положеннями п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (які діяли станом на час виникнення спірних правовідносин), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил).

З огляду на вище викладене, зважаючи на строки оплати та дату звернення з позовом, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01.09.2016 р. по 31.12.2018 р. в сумі 24451,58грн. не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Відтак, задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в межах строку позовної давності та в межах заявлених позовних вимог за період з 01.01.2019 р. по 01.12.2021 р. в сумі 32695,73 грн.

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість, яка утворилась у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку оплачувати за надані послуги з централізованого опалення, які надає позивач, в сумі 32695,73 грн. за період з 01.01.2019 р. по 01.12.2021 р. в межах заявлених позовних вимог і в межах строку позовної давності, що підтверджується змістом наданого позивачем розрахунку заборгованості.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1419,45 грн.

Керуючись ст. 525, 526 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 82, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352-354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги централізованого опалення за період з 01.01.2019 р. по 01.12.2021 р. в розмірі 32695 (тридцять дві тисячі шістсот дев`яносто п`ять) грн. 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради витрати зі сплати судового збору у розмірі 1419 грн. 45 коп.

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.09.2016 року по 31.12.2018 року відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, місцезнаходження за адресою: 10014, м. Житомир, вул. Київська, 48, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 06.02.2023.