Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/196/23
Провадження № 2-о/553/69/2023
У Х В А Л А

Іменем України

02.02.2023м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ткачук Ю.А. розглянув матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Посольство Російської Федерації в Україні, Міністерство соціальної політики України, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2023 року до Ленінського районного суду м.Полтави надійшла заява ОСОБА_1 в якій він просить встановити юридичний факт війни Російської Федерації проти України з лютого 2014 року з агресивним масованим вторгненням в Україну з 24 лютого 2022 року з урахуванням ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та встановити юридичний факт агресивної війни проти України - Російською Федерацією з 22 лютого 2022 року на території України в порушення норм міжнародного гуманітарного права, всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч.4 ст. 2 Статуту ООН та Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103 від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ) та з урахуванням доповіді Незалежної міжнародної комісії з розслідувань порушень в Україні від 18.10.2022.

З метою підтвердження зазначених фактів, заявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження з посиланням на статті 293, 315 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови).

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження.

Факт збройної агресії Російської Федерації проти України встановлено рядом нормативно-правових актів, зокрема, Постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-УІІІ, якою схвалено текст Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», у абзаці першому пункту 1 якої констатовано, що збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року; Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX 24, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, якій було продовжено відповідними Указами Президента України до 19 лютого 2023 року (Указ від 14 березня 2022 року № 133/2022, затверджений Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указ від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затверджений Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указ від 17 травня 2022 року № 341/2022, затверджений Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указ від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затверджений Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указ від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затверджений Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX).

Таким чином, оскільки факт збройної агресії Російської Федерації проти України визначено як національним, так і міжнародним законодавством, тому він є загальновідомим у сенсі статті 82 ЦПК та доведенню і установленню в судовому порядку не підлягає.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі 490/657/19-ц (провадження № 61-18514сво21).

Крім того, звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа відповідно до статті 318 ЦПК України вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.

Разом з тим, заявником в заяві не зазначено мету встановлення юридичного факту, а також яке значення встановлення цього факту має для охорони його прав та інтересів, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд доходить до висновку, що заява щодо встановлення юридичного факту, який просить встановити заявник, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим у відкритті провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 186, 258, 260, 261, 293, 315, 318, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Посольство Російської Федерації в Україні, Міністерство соціальної політики України, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Копію ухвали, заяву та додані матеріали надіслати заявнику не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 ЦПК України. Копію заяви залишити в суді.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. А. Ткачук