Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1124/22 Головуючий у 1-й інст. Бобер Д.О
Категорія 36 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу №276/1124/22 за позовом Комунального підприємства "Іршанське комунальне підприємство" Іршанської селищної ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Іршанська селищна рада про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Іршанське комунальне підприємство" Іршанської селищної ради на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Бобра Д.О. у смт. Хорошеві,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року Комунальне підприємство "Іршанське комунальне підприємство" Іршанської селищної ради звернулось до суду із даним позовом, в остаточній редакції якого просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку 108 846,69 грн заборгованості за постачання електроенергії та понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є балансоутримувачем гуртожитку, який розташований по АДРЕСА_1 , та надає послугу з постачання та розподілу електроенергії.

ОСОБА_1 , яка є власником квартири АДРЕСА_2 у названому гуртожитку, а також члени її сім`ї: чоловік - ОСОБА_2 , діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зареєстровані і проживають у цій квартирі, користуються електроенергією, проте несвоєчасно та не у повному обсязі здійснюють оплату за надану послугу, чим завдають збитки позивачу.

Нарахування за постачання електроенергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря) з листопада 2019 року було здійснено на письмове прохання ОСОБА_1 та на виконання наказу КП «Іршанське комунальне підприємство» «Про здійснення нарахування за електроенергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 ». Про це складено Акт про визначення наявного електричного обладнання в квартирі мешканця гуртожитку від 15.06.2021 та здійснено розрахунок до акту про визначення наявного електрообладнання в квартирі мешканця гуртожитку ОСОБА_1 , в якому встановлено споживання електричної енергії на місяць в кількості - 4210,56 кВт. Згідно розрахунку, здійсненому на підставі абзацу 6, 7, 8 пункту 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 № 572, заборгованість відповідачів за комунальну послугу з постачання електроенергії становить 108 846,69 грн. Посилаючись на вказані обставини, Комунальне підприємство просило задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі КП "Іршанське комунальне підприємство", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

На думку скаржника, суд не визначив правову підставу відмови в позові у повному обсязі. Визначення предмета та підстав спору є правом позивача, у той час як встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом. Вирішення спору позивач не отримав. Суд відмовив в правовій підставі позивача, щодо задоволення позову, але зі своєї сторони не вказав правильну, тобто не виконав свій обов`язок встановлення обґрунтованості відмови у позовних вимогах, у своєму рішенні.

Твердження суду, про те, що позивачем потрібно було здійснити визначення потужності електрообладнання всіх мешканців гуртожитку, що не мають індивідуальних лічильників не закріплено законодавчо і є припущенням. Таким чином, суд перевищив межі позовних вимог, в частині виконання перерахунку по потужності іншим мешканцям гуртожитку.

Не прийнявши надані позивачем розрахунки помісячних сум за спожиту відповідачами електричну енергію, суд не обґрунтував це з правової точки зору, що порушує право позивача на справедливий суд та призвело до неправильного вирішення справи судом. Відповідачами не було виконано будь-яких дій, щодо заперечення даного розрахунку протягом достатнього часу.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 04.01.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та призначено до розгляду.

У поданому відзиві, представник ОСОБА_1 адвокат Барановський І.І., посилаючись на законність та обґрунтованість рішення районного суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (ч.1 ст. 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення з огляду на наступне.

Встановлено, що Комунальне підприємство «Іршанське комунальне підприємство» Іршанської селищної ради є балансоутримувачем приміщення гуртожитку, розташованого по вул. Шевченка, 29 в смт. Іршанськ, Коростенського району, Житомирської області, що підтверджується інвентарною карткою обліку основних засобів № 28 від 01.01.2004.

У даний гуртожиток Комунальне підприємство надає послугу з постачання та розподілу електричної енергії, відповідно до укладеного договору від 25.06.2015 №253 з АТ «Житомиробленерго».

ОСОБА_1 є власником кімнати АДРЕСА_3 . Вона та члени її сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані і проживають за вказаною адресою та отримують послуги з постачання електричної енергії (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

26.04.2021 ОСОБА_1 звернулась до Комунального підприємства із заявою про здійснення перерахунку нарахування за житлово-комунальні послуги згідно Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 №572.

Відповідно до Акту від 15.06.2021 року визначено перелік наявного в кімнаті АДРЕСА_3 електрообладнання, а економістом КП «Іршанське комунальне підприємство» Заруцькою Н.О. складено Розрахунок до акту про визначення наявного електрообладнання в квартирі мешканця гуртожитку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_4 . Зі змісту даного Розрахунку вбачається, що при його здійсненні враховано кількість електроприладів, їх потужність (кВт), час роботи (години у будні та вихідні дні), час роботи на тиждень (годин), час роботи на день (годин) та визначено споживання електроенергії в день (кВт), в місяць (кВт), в рік (кВт) безпосередньо у помешканні відповідачів.

Наказом по КП «Іршанське комунальне підприємство» Іршанської селищної ради від 27.05.2022 №31/2 бухгалтера ОСОБА_5 зобов`язано здійснити нарахування за постачання електроенергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря) з листопада 2019 року.

Як вбачається із довідки КП «Іршанське комунальне підприємство» №452/2 від 14.07.2022 заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 за постачання електричної енергії станом на 01.06.2022 складає 143 203,46 грн.

Посилаючись на сплату споживачем 35 546,69 грн за період з 01.11.2019 по 31.05.2022 та не нарахування плати за електроенергію за червень 2022 року, позивач просив стягнути з відповідачів 108 846,69 грн заборгованості за надану комунальну послугу з постачання електроенергії.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування плати за електроенергію проведено КП «Іршанське комунальне підприємство» з порушенням вимог чинного законодавства, а тому відсутні правові підстави для стягнення цих коштів з відповідачів.

Згідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів»( далі Закону), держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом ст. 21 вказаного вище Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до п. п. 3, 4, 7 ч.1 ст.21 Закону, крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Як вище зазначалось, Комунальне підприємство надає послугу з постачання та розподілу електричної енергії, а відповідачі є споживачами цієї послуги.

Відповідно до п.10 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N 5 від 14.01.2009 року, мешканці квартири, житлового приміщення у гуртожитку, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням, можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу, встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання, розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг.

За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється, зокрема, за електроенергію при загальному лічильнику пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря).

Судом встановлено, що приміщення гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_1 , частково облаштовано засобами поквартирного (покімнатного) обліку. В кімнаті №18, в якій проживають відповідачі, лічильник не встановлено. Вказані обставини встановлені судом та не заперечується сторонами.

Проте, розрахунки, надані позивачем, проведені лише із врахуванням наявного електрообладнання в кімнаті відповідачів та потенційної потужності цих електроприладів. При цьому визначення загальної потужності електрообладнання всіх мешканців гуртожитку, які не мають індивідуальних лічильників, не проводилось. Відомості про величину електроенергії, спожитої гуртожитком, що облікована загальнобудинковим лічильником в період, за який проведено нарахування заборгованості, та сумарну величину споживання електроенергії за показниками індивідуальних лічильників, КП «Іршанське комунальне підприємство» не надано.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нарахування коштів відповідачам за спожиту електричну енергію, не відповідає вимогам п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, суперечить вимогам законодавства, порушує права відповідачів,у зв`язку з чим наявні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги даних висновків суду не спростовують. Як вище зазначалось, на позивача, як балансоутримувача і надавача послуг, законодавчо покладено обов`язок розподілення оплати при загальному лічильнику пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря).

До речі, саме такий механізм обчислення плати за надану послугу з електропостачання був визначений наказом по КП «Іршанське комунальне підприємство» Іршанської селищної ради від 27.05.2022 №31/2, проте не виконаний відповідальною особою.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Комунального підприємства, тому ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують наведеного та зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Приймаючи до уваги, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Іршанське комунальне підприємство" Іршанської селищної ради залишити без задоволення, а рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді