ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/849/20 Номер провадження 22-ц/814/122/23Головуючий у 1-й інстанції Майстренко О.М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Панченко О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Ряднини І.В.,

представника позивача - адвоката Циплінського Д.О.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 січня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій, з урахуванням уточнень, просила стягнути на її користь заборгованість за договором позики від 21.07.2017 в загальному розмірі 374 400 грн, з яких: 187 200,00 грн - сума позики та 187 200,00 грн - штраф.

В обґрунтування позову зазначала, що 21.07.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір позики. Згідно вказаного договору ОСОБА_1 прийняла грошову позику в розмірі 187 200,00 грн та зобов`язувалася повернути позичені гроші до 21.10.2017.

21.08.2019 між ОСОБА_3 та нею, ОСОБА_2 , був підписаний договір відступлення права вимоги за вищезазначеним договором позики.

Відповідачка була належним чином повідомлена про відступлення права вимоги, проте по закінченню строків виконання зобов`язання грошові кошти за договором позики не повернула.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 21.07.2017 в загальному розмірі 374 400,00 грн, яка складається з: 187 200,00 грн - сума позики за договором та 187 200,00 грн штраф;

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 744,00 грн.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення місцевого суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Також заявила клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи та витребування оригіналу договору позики.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Вказувала, що вона завчасно не була повідомлена судом першої інстанції про день та час розгляду справи, була позбавлена можливості своєчасно ознайомитися з матеріалами справи та надати суду свої заперечення, тобто реалізувати свої процесуальні права, передбачені ЦПК України.

Зазначала, що суд не з`ясував обставин, на які вона посилалась у заяві про перегляд заочного рішення, зокрема щодо неукладення нею договору позики.

Вказувала, що позивачем подані документи з підробленим підписом, який їй не належить; договору позики вона не підписувала, тому докази позивача є неналежними та недопустимими, а позивач, подаючи їх до суду, допустила зловживання процесуальними правами.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Вказувала, що відповідач належним чином була повідомлена судом про день та час розгляду справи, а її доводи щодо неукладення договору позики є безпідставними.

Процесуальні питання під час розгляду справи апеляційним судом.

В ході апеляційного перегляду справи, у судовому засіданні 16.02.2023 ОСОБА_1 заявила клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючого його необхідністю підготувати клопотання про призначення у справі комісійної експертизи, вказуючи на ту обставину, що спірний договір з такими умовами вона не підписувала та вважає, що необхідно провести експертизу не частини договору, а договору в цілому з питання його підроблення.

З`ясувавши обставини справи, апеляційний суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Клопотання про відкладення розгляду справи не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи і сторона, яка просить відкласти розгляд справи повинна довести реальну наявність обставин, на які вона посилається, обґрунтувати поважність причин, які не дозволяють їй приймати участь у судовому засіданні.

Відповідач повинен добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

З матеріалів справи вбачається, що після проведення судової почеркознавчої експертизи у справі, провадження у справі було поновлено 08.11.2022 (а.с. 221). Судове засідання призначено на 20.12.2022.

ОСОБА_1 05.12.2022 була повідомлена про день та час розгляду справи, подала клопотання про відкладення розгляду справи та проведення судового засідання в режимі відеоконференції. ЇЇ клопотання були задоволені та судове засідання 20.12.2022 було відкладено апеляційним судом на 16.02.2023. Про день та час розгляду справи ОСОБА_1 також була повідомлена завчасно. (а.с. 223, 225).

Разом із тим, протягом більше ніж 60 днів жодних дій щодо реалізації можливості ознайомитися з матеріалами справи та підготувати відповідні клопотання не вчинила.

Апеляційний суд вважає неможливим подальше відкладення розгляду справи.

Безпідставне відкладення розгляду справи буде порушення права на справедливий судовий розгляд у розумні строки.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

21.07.2017 між гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір позики.

Згідно вказаного договору ОСОБА_1 прийняла грошову позику в розмірі 187 200,00 грн, що в якості еквівалента складало 7 000 (сім тисяч) доларів США.

ОСОБА_1 зобов`язувалася повернути позичені гроші до 21.10.2017.

На підтвердження укладення договору позики ОСОБА_1 додатково написала розписку про отримання 187 200,00 грн.

21.08.2019 між ОСОБА_2 та первісним позикодавцем ОСОБА_3 був підписаний договір відступлення права вимоги за вищезазначеним договором позики та до ОСОБА_2 перейшло право грошової вимоги до позичальник.

ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про відступлення права вимоги, проте свої зобов`язання із повернення боргу не виконала.

Строк повернення позики за договором становив до 21.10.2017, однак у визначений строк ОСОБА_1 прийняті на себе зобов`язання не виконала та грошових коштів не повернула.

Встановивши вказані обставини, місцевий суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 21.07.2017 у розмірі 187 200,00 грн та у відповідності з п. 9.3 договору - штраф у розмірі 100 процентів від суми позики у разі порушення будь-якого зобов`язання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не збігатися з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передання коштів у борг.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, 21.07.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір позики на суму 187 200 грн.

Розпискою від 21.07.2017 ОСОБА_1 підтвердила факт отримання грошових коштів.

(а.с. 9, 10)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечила факт укладення даного договору позики.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_1 , апеляційним судом було витребувано у позивача оригінал договору позики та оригінал розписки про отримання грошових сум та призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу.

У відповідності із висновком Полтавського науково дослідного експертно криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/117-22/10464-ПЧ від 14.10.2022 року підписи від імені ОСОБА_1 та рукописні записи ОСОБА_1 у графі «Позичальник» в оригіналі договору позики та оригіналі розписки від 21.07.2017 року виконані ОСОБА_1 (а.с. 204-218)

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в зазначеній частині, що вона спірний договір позики не укладала та цей договір є підробленим, свого підтвердження не знайшли.

Щодо дотримання місцевим судом процесуальних норм.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що вона у відповідності з вимогами ЦПК України не була належним чином повідомлена про день та час судового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 04.03.2020.

В цей день судове засідання не відбулося та відкладено на 15.07.2020.

У відповідності з розпискою про отримання поштової кореспонденції ОСОБА_1 особисто 18.03.2020 отримала судове повідомлення.

14.07.2020 вона подала до суду заяву з процесуальних питань - продовження строку подання відзиву на позовну заяву та відкладення підготовчого судового засідання 15.07.2020.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 13.10.2020.

(а.с. 20, 22, 32)

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 січня 2021 року було ухвалено провести заочний розгляд справи та в цей же день ухвалено заочне рішення у справі.

Апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували факт належного повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання 21.01.2021. (а.с. 41-42)

Доводи апеляційної скарги в зазначеній частині є обґрунтованими.

Вказане порушення норм процесуального права є безумовною підставою для скасування судового рішення.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи вищевикладені висновки, рішення місцевого суду підлягає обов`язковому скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, підстави для відшкодування витрат, понесених відповідачкою, в силу ст. 141 ЦПК України, відсутні.

Підстави для здійснення апеляційним судом перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3 ч. 3 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 січня 2021 року -скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 21.07.2017 в загальному розмірі 374 400,00 грн, яка складається з: 187 200,00 грн - сума позики за договором та 187 200,00 грн штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 744,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2023 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль