Справа № 2-2225/09 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/1513/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Матяш С.І.

з участю боржника ОСОБА_1 , представника боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Зими І.Є. у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп» про заміну сторони у провадженні, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого до виконання, -

встановив:

У лютому 2021 року заявник ТзОВ «Фінанс Проперті Груп» звернувся до суду із заявою про заміну сторони у справі з ПАТ «КБ «Надра» на ТзОВ ТОВ «Фінанс Проперті Груп», видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого до виконання.

Заяву мотивував тим, що 04.08.2020 між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТзОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №48/07-Ф від 03.03.2007 перейшло до ТзОВ "ФК"ДНІПРОФІНАНСГРУП".

20.08.2020 між вказаним товариством та ТзОВ «Фінанс Проперті Груп» укладено аналогічний договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №48/07-Ф від 03.03.2007 перейшло до заявника.

Таким чином, ТзОВ «Фінанс Проперті Груп» є правонаступником попередніх стягувачів, тому до такого перейшло право вимоги до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Крім того зазначає, що згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, провадження № 51271958 з примусового виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_1 завершено. Інформація щодо відкриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_3 відсутня.

Згідно із Актом ПАТ КБ «НАДРА» про втрату оригіналів виконавчих документів до договору відступлення прав вимог, оригінали виконавчих листів втрачені. Оскільки такі у заявника та первісного стягувача відсутні, заборгованість за кредитним договором не погашена, просив видати дублікати виконавчих листів.

Також заявник ТзОВ «Фінанс Проперті Груп» просив поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання в силу ст. 433 ЦПК України. Зазначає, що такий пропущено з поважних причин, оскільки припав на період ліквідації ПАТ «КБ «Надра», що призвело до припинення основної діяльності банку, зміну керівництва, закриття територіальних відділень та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників.

За таких обставин, оскільки рішення суду від 09.09.2009 не виконане, оригінали виконавчих листів втрачені, а строк пред`явлення таких до виконання пропущений, ТзОВ «Фінанс Проперті Груп» змушене було звернутись до суду із даною заявою.

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп» задоволено.

Замінено сторону стягувача у цивільній справі № 1328/1196/12-ц із Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп».

Видано дублікати виконавчих листів по цивільній справі № 1328/1196/12-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за кредитним договором № 48/07-Ф від 03.03.2007 р. в сумі 137 907 грн. 22 коп., 1379,07 грн. судового збору та 250 витрат на ІТЗ, а всього 139 536 грн. 29 коп.

Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп» строк пред`явлення вказаних виконавчих листів до виконання.

Ухвалу суду оскаржив боржник ОСОБА_1 , з ухвалою не погоджується, вважає постановленою з грубим порушенням норм процесуального права, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

У скарзі зазначає, що суд в ухвалі зробив взаємовиключні висновки, зазначивши, що 04.06.2015 за рішенням НБУ було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Надра», якою фактично припинено діяльність банку, в той же час вказав, що 04.08.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3, за умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №48/07-Ф від 03.03.2007 перейшло до ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення такого до виконання, заявник зазначав, що правонаступник не мав можливості отримати оригінал виконавчого листа у зв`язку з припиненням діяльності банку, а також зазначає, що таке виконавче провадження було закрито. Закриття виконавчого провадження свідчить про його виконання. Таким чином видача дубліката виконавчого листа є безпідставним та незаконним.

Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2021 року та постановити нову, якою відмовити у заміні сторони, видачі дубліката виконавчого листа та поновленні пропущеного строку.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що у відповідності до вимог ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, в обґрунтування надали пояснення, аналогічні доводам скарги.

Представник заявника ТзОВ «Фінанс Проперті Груп» будучи повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу, в судове засідання не прибув, не повідомив суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи оскаржувану ухвалу районний суд виходив з того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією.

Встановивши, що боржники заборгованість не погасили, самостійно рішення суду не виконали, а пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не дає можливості ТзОВ «Фінанс Проперті Груп» звернутися до органів Державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду по вказаній справі, суд вважав за необхідне вимогу ТзОВ «Фінанс Проперті Груп» задовольнити та видати дублікати виконавчих листів, поновивши строк для пред`явлення таких до виконання, замінивши стягувача у цивільній справі №1328/1196/12-ц із ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТзОВ «Фінанс Проперті Груп».

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує таке.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Судом встановлено, що 09.09.2009 Шевченківським районним судом м. Львова ухвалено рішення по справі № 1328/1196/12 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованості за кредитним договором №48/07-Ф від 03.03.2007.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «Надра» 137 907 грн. 22 коп. заборгованості за кредитним договором, 1379 грн. 07 коп. судового збору та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 39 536 грн. 29 коп.

Після набрання рішення суду законної сили, виконавчі листи судом не видавались, справа №1328/1196/12 була втрачена, що змусило ПАТ КБ «Надра» звернутись до суду із заявою про відновлення судового провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2012 року заяву ПАТ КБ «Надра» задоволено. Відновлено втрачене провадження у справі за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На виконання зазначеного судового рішення, Шевченківський районний суд м. Львова 10 вересня 2013 року видано 2 виконавчі листи № 1328/1196/2012.

Згідно із постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Ліцман М.В. від 11.11.2013 відкрито виконавче провадження ВП №40606173 з виконання виконавчого листа №2-в/1328/1/2012 від 10.09.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 139 536 грн. 29 коп. Будь-яка інформація з приводу виконання зазначеного виконавчого провадження, в матеріалах справи відсутня.

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження № 51271958 з примусового виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_1 було відкрито 01.06.2016 та завершено. Разом з тим, коли саме і на підставі чого завершене виконавче провадження № 51271958, інформація відсутня. Заявником також не долучено постанови державного виконавця, з якої можливо було б встановити підстави завершення виконавчого провадження.

З наведеного слідує, що виконавчі листи, пред`являлися до виконання двічі.

При цьому, 04.06.2015 за рішенням НБУ було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «НАДРА».

Згідно із Актом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Білої І.В. оригінали виконавчих листів втрачені.

В подальшому, 04.08.2020 між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТзОВ "ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП" укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_А_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №48/07-Ф від 03.03.2007, перейшло до ТзОВ "ФК"ДНІПРОФІНАНСГРУП".

20.08.2020 між ТзОВ "ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП" та ТзОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №48/07-Ф від 03.03.2007 перейшло до ТзОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП».

Наведені обставини підтверджуються копіями відповідних договорів, а також Реєстрами договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, кожен з яких є додатком до договору про відступлення права вимоги.

Звертаючись до суду із заявою ТзОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП» зазначає про відступлення прав вимоги згідно відповідних договорів, відтак перехід до товариства прав вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №48/07-Ф від 03.03.2007, тому просив провести заміну стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТзОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП», при цьому, оскільки оригінали виконавчих листів у процесі проведення процедури ліквідації банку, зміни керівництва та звільнення працівників, що здійснюють судовий супровід кредитних справ, втрачені, ТзОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП» передані не були, однак станом на день звернення до суду на примусовому виконанні не перебувають, а заборгованість за кредитним договором не повернута, просив видати дублікати виконавчих листів у даній справі та поновити строк пред`явлення виконавчих документів до виконання.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18), постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №2-230/11 та в ухвалі Верховного Суду від 07 лютого 2020 року у справі № 166/822/19.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Згідно із ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК України).

Колегія суддів звертає увагу на те, що частинами першою, третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Разом з тим, колегія суддів виходить з того, що питання відповідності укладених у межах спірних правовідносин договорів, які стали підставою відступлення права вимоги ТзОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП» вимогам чинного законодавства, не є предметом даного провадження, а відтак перевірки судом, оскільки є процесуальним та зводить виключно до наявності чи відсутності підстав заміни кредитора його правонаступником.

Іншими словами, заміна стягувача його правонаступником є процесуальним питанням, яке вирішується на підставі відповідних доказів та не поставлене в залежність від обставин справи по суті.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.

Поряд з цим, судом не встановлено обставин, за яких правомірність правочинів про відступлення права вимоги, на підставі яких відбувся перехід права вимоги до ТзОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП», у передбаченому законом порядку спростована на підставі судового рішення.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що ТзОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП» набуло права вимоги первісного кредитора по відношенню до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , є обґрунтованим.

В свою чергу, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 431 ЦПК).

Відповідно до пп. 17.4 п. 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто заява про видачу дубліката виконавчого листа може бути подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зважаючи на те, що результат розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа на пряму залежить від строку пред`явлення такого до виконання, а у разі пропуску такого, від результату розгляду судом заяви про поновлення строку, колегія суддів в першу чергу перевірятиме законність оскаржуваної ухвали в частині підставності заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання, чи втрачено оригінал виконавчого листа, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, щодо причин пропуску пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин, характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

Під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що пропустила цей строк, і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного пред`явлення виконавчого документа до виконання у визначений законом строк.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинний на час ухвалення рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2009 року у справі №2-2225/2009 та на час видачі 10 вересня 2013 року виконавчих листів, втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року №1404-VIII).

Згідно із ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції на час видачі виконавчих листів) виконавчі листи та інші документи могли бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року №1404-VIII) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Аналіз пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що цей закон застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII, тобто для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Крім цього, згідно висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі №553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18), тлумачення пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», щодо того, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, дозволяє зробити висновок, що цей строк застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема уразі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Схожі за змістом положення були передбачені і у ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.

Іншими словами, якщо на час набуття чинності Закону України «Про виконавче провадження» у редакції закону № 1404-VIII, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Львова №1328/1196/2012, не сплив, такий підлягає пред`явленню до примусового виконання протягом трьох років.

При цьому, ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції закону від 02.06.2016 №1404-VIII, набрав чинності 05.10.2016.

Як вже зазначалося підстави переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання визначено статтею 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.

Зокрема, у частині першій цієї статті зазначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання та частковим виконанням рішення боржником.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

При цьому, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (ч. 3 цієї статті).

Таким чином, враховуючи факт того, що строк пред`явлення виконавчого документа переривався шляхом повторного пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа у 2016 році, тобто до набрання чинності ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції закону від 02.06.2016 №1404-VIII, провадження закінчено вже за час дії ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції закону від 02.06.2016 №1404-VIII, до примусового виконання виконавчих листів у даній справі необхідно застосовувати трирічний строк.

В свою чергу, уклавши у 20.08.2020 договір про відступлення прав вимоги, ТзОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП», як новий стягувач лише у лютому 2021 року звернувся до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, що не може бути беззаперечним свідченням того, що стягувач цікавився ходом виконання судового рішення.

Іншими словами на час укладення договору від 04.08.2020 між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТзОВ "ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП" про відступлення прав вимоги №GL48N718070_А_3, а відтак і наступних договорів та, зокрема, договору за яким право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №48/07-Ф від 03.03.2007, перейшло до ТзОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП», строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, сплив.

Колегія суддів виходить з того, що усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (ч. 2 ст. 55 ЦПК України).

Таким чином, укладаючи договір про відступлення прав вимоги та набуваючи статус нового кредитора, ТзОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП» не могло не знати та не розуміти (як юридична особа) про відповідні обставини, зважаючи на те, що згідно Акту Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Білої І.В. від 04.08.2020 оригінали виконавчих листів, зокрема, стосовно боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , були втрачені.

При цьому, новий стягувач лише у лютому 2021 року, фактично після спливу більше року після закінчення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, звернувся до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, пропущений товариством з поважних причин.

Враховуючи наведене, доводи ТзОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП» стосовно того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений з поважних причин не є переконливими, оскільки не містять належних та допустимих доказів такого, тому у задоволенні заяви в цій частині необхідно відмовити за недоведеністю.

В цьому контексті колегія суддів також враховує те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання має на меті забезпечення принципу правової визначеності, оскільки захищає боржника від прострочених вимог стягувача.

Зокрема, згідно правових позицій Європейського Суду з прав людини, що викладені у пункті 570 рішення від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» (заява № 14902/04) та у пункті 51 рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» (заяви № 22083/93, 22095/93), такі дають підстави зробити висновки, що сплив строків пред`явлення виконавчого листа до виконання є законним правом боржника уникнути притягнення до цивільно-правової відповідальності після закінчення певного періоду після видачі судом виконавчого документа. Також ці строки забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав боржників. Тому вирішуючи питання поважності причин пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання суд фактично вирішує питання не тільки про право стягувача, а й про права боржника, у підсумку обом гарантуючи право на справедливий суд. У зв`язку з цим, оцінюючи наявність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу його дублікату, суд має враховувати не лише майнові інтереси стягувача, а й захищати права та інтереси боржника, який у даному випадку правомірно протягом кількох років може розраховувати на відсутність загрози примусового виконання рішення суду.

Вирішуючи питання поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та фактично встановивши, що у нового кредитора відсутні поважні причини пропуску такого, колегія суддів вважає необґрунтованою заяву ТзОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП» і в частині видачі дублікатів виконавчих документів, оскільки подання заяви про видачу дубліката виконавчого листа поза межами строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги.

Іншими словами результат розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа на пряму залежить від строку пред`явлення такого до виконання, а у разі пропуску такого, від результату розгляду судом заяви про поновлення такого.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є частково підставними та заслуговують на увагу, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2021 року в частині видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання необхідно скасувати, з одночасним ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви у цій частині.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2021 року в частині вирішення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ТзОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви ТзОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП» про видачу дублікатів виконавчих листів у справі №1328/1196/12 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання - відмовити.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 08 лютого 2023 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк