Справа № 591/1093/23
Провадження № 2-з/591/4/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 року м.Суми

Зарічний районний суд м.Суми в складі: головуючого судді Шелєхової Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2023 року до суду надійшла заява про забезпечення майбутнього позову до Управління ДМС України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 12 січня 2023 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 12 січня 2023 року прийнято рішення про примусове повернення заявника до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, його зобов`язано в строк до 11 лютого 2023 року покинути територію України. Дія вказаного рішення перешкоджає заявнику перебувати на території України. Невжиття заходів забезпечення позову може ускладними або унеможливити в майбутньому виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Тому просить зупинити дію рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 12 січня 2023 року до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління ДМС України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 12 січня 2023 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 154 КАС України, розгляд заяви про забезпечення позову проводиться судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Предметом оскарження у даній справі є рішення відповідача про примусове повернення та зобов`язання позивача в строк до 11 лютого 2023 року покинути територію. України. Виконання цього рішення обмежить можливість позивача здійснювати захист своїх прав.

Відповідно до ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з п. 1 п. 2 ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено шляхом зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акту; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. У кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, необхідно встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не призведе застосування заходів забезпечення позову до завдання ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засоби правового захисту мають бути ефективними, як на практиці, так і за законом.

У рішенні ЄСПЛ «Доран проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, відновлення порушеного права. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечить принципу верховенства права.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Виходячи з того, що законність та обґрунтованість рішення відповідача про примусове повернення з України громадянина Росії ОСОБА_1 є предметом розгляду справи, приймаючи до уваги, що оскарження рішення про примусове повернення з України не зупиняє його дію, крім випадку коли суд в порядку забезпечення позову зупиняє рішення суб`єкта владних повноважень, вважаю, що існує небезпека, у разі виконання Рішення від 12.01.2023 року до вирішення спору по суті, заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що в подальшому може потягнути за собою значні зусилля та витрати для відновлення прав позивача або взагалі унеможливить їх відновлення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість заяви та необхідність забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення начальника Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 12 січня 2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства в частині залишення території України до 11 лютого 2023 року та повернення до країни походження або третьої країни щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління ДМС України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 12 січня 2023 року.

Керуючись статтями 150, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Зупинити дію рішення начальника Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 12 січня 2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства в частині залишення території України до 11 лютого 2023 року та повернення до країни походження або третьої країни щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління ДМС України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 12 січня 2023 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Другого апеляційний адміністративний суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Роз`яснити заявнику про його обов`язок подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. Наслідком неподання заявником відповідної позовної заяви, повернення позовної заяви та відмови у відкритті провадження у справі є скасування судом вжитих заходів забезпечення позову.

Суддя Г.В. Шелєхова