справа № 761/7408/22 головуючий у суді І інстанції Макаренко І.О.
провадження № 22-ц/824/4634/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 лютого 2023року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати незаконним та скасувати наказ ДП «НАЕК «Енергоатом» від 23 березня 2022 року № 294-к про звільнення ОСОБА_1 , директора з фінансів та бюджетування, тимчасово виконуючого обов`язки заступника генерального директора з економіки та фінансів ВП «Рівненська ЛЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України; поновити на роботі ОСОБА_1 на посаді директора з фінансів та бюджетування ДП «НАК «Енергоатом»; стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 його середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 березня 2022 року по дату ухвалення рішення у даній справі; стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 90 000 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 рокупозовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що він повністю усунув недоліки позовної заяви у спосіб, встановлений судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 20 червня 2022 року відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 ЦПК України. Щодо надання для суду та інших учасників справи копії уточненої редакції позовної заяви, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, то такої вимоги не містить ані ухвала про залишення позовної заяви без руху від 20 червня 2022 року, ані цивільне процесуальне законодавство. Взагалі поняття уточнена позовна заява чи уточнена редакція позовної заяви відсутні в ЦПК України, як такі. Отже, висновки суду першої інстанції щодо усунення позивачем недоліків позовної заяви не в повному обсязі не відповідають обставинам справи і спростовуються її матеріалами, а вимога суду щодо надання для суду та інших учасників справи копії уточненої редакції позовної заяви не ґрунтується на процесуальному законі. Суперечить положенням процесуального законодавства і висновок суду в оскаржуваній ухвалі щодо зобов`язання позивача надати «уточнену редакцію позовної заяви із зазначенням ... змісту позовних вимог до відповідача». По-перше, в заяві про усунення недоліків від 11 липня 2022 року позовні вимоги до відповідача не змінювались, наведений лише попередній розрахунок ціни позову (остаточний розрахунок може бути здійснений лише у день прийняття рішення суду у справі). По-друге, відповідно до ст. 49 ЦПК України зміна предмету чи підстав позову є правом позивача і має відбуватись шляхом подання заяви про зміну предмету чи підстав позову, а не шляхом подання уточненої редакції позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху і надає позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи положення ст. 185 ЦПК України повернення заяви, яка залишена без руху можливе у випадку, коли позивач отримав ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху, але не виконав вимоги, зазначені в ній у встановлений судом строк.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - протягом п`яти днів з моменту вручення ухвали.

Вимогами ухвали суду були: - надати докази (довідку про середню заробітну плату), на підставі яких були здійснені розрахунки сум, які на думку позивача, підлягають стягненню; - вказати ціну позову та надати оригінал квитанції про сплату судового збору.

Докази того, що позивач отримав ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху відсутні, а, відтак, строк на усунення недоліків позовної заяви не почав свій відлік у відповідності до ч. 2 ст. 185 ЦПК України.

У той же час, на виконання вимог ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2022 року позивач надіслав заяву про усунення недоліків, до якої долучив оригінал довідки про середню заробітну плату, квитанцію про оплату судового збору за вимогу немайнового характеру про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, та вказав орієнтовну ціну позову (а.с. 144).

З наданої заяви про усунення недоліків з доданими до неї матеріалами вбачається, що позивач фактично виконав вимоги, які були викладені в ухвалі суду про залишення його позовної заяви без руху.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та всупереч вимогам ст. 185 ЦПК України повернув заяву позивачу, посилаючись на обставини, з якими не було пов`язане рішення про залишення позовної заяви без руху, а саме, вказавши, що не було надано для суду та інших учасників справи копії уточненої редакції позовної заяви із зазначенням ціни позову та змісту позовних вимог до відповідача у справі щодо стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розрахованої та визначеної позивачем у поданій ним заяві на виконання вимог ухвали про усунення недоліків.

При цьому, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 ЦПК України правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин...

Отже, позивач не був зобов`язаний надавати суду копію позовної заяви з додатками для відповідача.

Крім того, вказуючи про необхідність надання суду довідки про середню заробітну плату позивача, суд не звернув уваги, що позивач в позовній заяві зазначив, що такої довідки в нього немає і він вживає заходів для витребування її у відповідача.

Залишаючи позовну заяву без руху в частині несплати позивачем судового забору за вимогу майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції проігнорував висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №755/12623/19, а саме, що: «Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою статті 235 КЗпП України позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI».

Вказуючи про те, що позивачем не зазначено ціну позову в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції також залишив поза увагою, що в даному випадку не можливо встановити ціну позову, оскільки вимога заявлена позивачем про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по момент ухвалення рішення про поновлення позивача на роботі.

При цьому, суд першої інстанції не позбавлений можливості здійснити розрахунок суми середнього заробітку самостійно, у разі доведення позовних вимог та наявності у справі відповідних доказів на момент постановлення рішення у справі.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що повернення позовної заяви позивачу було неправомірним не тільки через необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо невиконання позивачем вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, а й через відсутність підстав до залишення зазначеної позовної заяви без руху взагалі.

Ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та порушує право позивача на розгляд справи в розумні строки.

За змістом ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 379, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 рокускасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.