ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1722/23 Справа № 225/3616/21 Суддя у 1-й інстанції - Чулюбєєв В.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №225/3616/21 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бідашко Ігор Леонідович, до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, надання додаткового строку для прийняття спадщини, скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бідашко Ігор Леонідович,

на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 13 січня 2022 року,

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бідашко І.Л., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, надання додаткового строку для прийняття спадщини, скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за законом, який обґрунтований тим, що 01 жовтня 1966 ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3 , від шлюбу з яким ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .

В обґрунтування позовної заяви зазначала, що у 1995 році її син ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу перебував у відносинах з ОСОБА_2 - донькою відповідача по справі. Мешкали вони та вели спільне господарство в АДРЕСА_1 .

Від цих відносин ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 .

Під час реєстрації народження дитини батько записаний на підставі ст. 55 КпШС України зі слів матері як « ОСОБА_6 » (актовий запис №213 від 29 липня 1996 року відділ РАЦС Дзержинського МУЮ).

Після народження дитини її син ОСОБА_4 та ОСОБА_2 майже відразу припинили відносини, але ОСОБА_4 визнавав себе батьком дитини, піклувався про нього, коли ОСОБА_7 залишила немовля позивачу.

Вихованням, матеріальним утриманням, забезпеченням побутових потреб ОСОБА_8 займалась позивач та її син ОСОБА_4 . Мешкала вона разом з онуком та його батьком за адресою: АДРЕСА_2 .

В 1998 році переїхали до м. Дзержинськ та мешкали по АДРЕСА_3 .

Рішенням виконкому Дзержинської міської ради № 285.2 від 19 липня 2001 року ОСОБА_1 призначено опікуном неповнолітнього онука ОСОБА_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її син ОСОБА_4 .

Згідно рішення Дзержинського міського суду від 30 червня 2004 року ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_9 .

Після закріплення за позбавленим батьківського піклування неповнолітнім ОСОБА_10 квартири за адресою: АДРЕСА_4 та капітального ремонту цього житла позивач з ОСОБА_5 стали мешкати в цій квартирі.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 25 березня 2013 року вищевказана трикімнатна квартира загальною площею 57,8 кв.м, належить на праві приватної спільної власності по частці - ОСОБА_1 , та члену її сім`ї ОСОБА_5 .

Після закінчення вищого навчального закладу ОСОБА_5 зареєструвався за адресою: АДРЕСА_3 разом зі своїм дядьком ОСОБА_11 , але фактично постійно мешкав з позивачкою по АДРЕСА_4 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

18 січня 2021 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Рижкова О.О. Торецького міського нотаріального округа для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом. Нотаріус роз`яснив їй, що 07 жовтня 2020 року була зареєстрована спадкова справа у Спадковому реєстрі № 66541872. На підтвердження права на спадщину позивачці необхідно встановити факти, що мають юридичне значення - факт проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менш 5 років до часу відкриття спадщини, факт прийняття спадщини після спадкодавця, до того ж позивачем пропущений строк на прийняття спадщини.

Також вказувала, що факт родинних відносин її з померлим ОСОБА_12 підтверджується рішеннями суду, рішеннями органів влади, де прямо вказано, що ОСОБА_1 є бабусею ОСОБА_5 , а він є членом її родини. частина квартири належить позивачці на праві власності, іншу половину отримала в спадщину відповідачка - баба померлого, тоді як за законом позивачка також має право на спадщину за померлим онуком в рівних з відповідачкою долях.

З моменту народження ОСОБА_8 до смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_13 визнавав ОСОБА_4 як батька. На похованні ОСОБА_4 був присутній весь клас, де навчався ОСОБА_14 (ЗОШ №5). Ніхто не оспорював того факту, та не ставив під сумнів, що її син - ОСОБА_15 є батьком ОСОБА_9 , а позивачка є його бабою.

До нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті онука вона в передбачений законом строк не звернулась через об`єктивні, непереборні та істотні труднощі. За станом здоров`я вона не могла своєчасно звернутися до нотаріуса, оскільки була обмежена в русі в зв`язку з переламом ноги та з тривалим лікуванням наслідків цього переламу. Разом з тим, вона фактично прийняла спадщину, оскільки користується до теперішнього часу спірною квартирою, сплачує комунальні послуги.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 13 січня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бідашко І.Л., посилаючись на невідповідність висновків суду викладених в рішенні щодо відсутності достатніх обставин для висновку, що померлий ОСОБА_5 є онуком ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 13 січня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції поставив під сумнів рішення державних органів, які визначили ОСОБА_1 як «бабу» ОСОБА_5 , а саме рішення виконкому Дзержинської міської ради про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_5 , яким ОСОБА_1 визначена бабою ОСОБА_5 . В подальшому родинні відносини ОСОБА_1 з ОСОБА_10 перевірив Дзержинський міський суд Донецької області, за рішенням якого від 30 червня 2004 року перевірив обґрунтованість призначення ОСОБА_1 опікуном неповнолітнього ОСОБА_5 . Наголошує, що надані докази родинних відносин є належними та такими, що підтверджують родинний зв`язок ОСОБА_16 та ОСОБА_1 .

Також не погоджується з висновком суду, що позивачка не може бути визнана бабою ОСОБА_16 , оскільки за 11 років ОСОБА_17 не оформив офіційно своє батьківство над ОСОБА_18 . За життя ОСОБА_17 ніколи не ставив під сумнів своє батьківство, приймав участь у його вихованні.

В судове засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та адвокат Бідашко І.Л. не з`явились. Від адвоката Бідашко І.Л. надійшла заява з проханням розглянути справу без їх участі. Апеляційну скаргу просив задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники судового розгляду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бідашко І.Л., підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що не знайшло своє підтвердження того, що ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 , є онуком позивача по справі ОСОБА_1 .

Також судом першої інстанції було взято до уваги, що ОСОБА_5 народився у 1996 році, а син позивача по справі ОСОБА_4 помер у 2007 році, тобто майже через 11 років після народження дитини, що є достатнім строком для оформлення необхідних документів щодо визнання батьківства, проте такі дії проведені не були.

Досліджуючи письмовий доказ у вигляді рішення органу опіки та піклування виконавчого органу Дзержинської міської Ради від 19 липня 2001 року про призначення опіки, в якому призначено позивача ОСОБА_1 опікуном «неповнолітнього онука» ОСОБА_5 , суд першої інстанції надав оцінку зазначеному письмову доказу та виходив з того, що на час винесення вказаного рішення такі родинні відносини у визначеному законом порядку встановлені не були.

Також судом першої інстанції було надано оцінку поясненням допитаних у судовому засіданні свідків.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно ст. 318, 319 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. В рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, ОСОБА_1 , посилалася на те, що встановлення факту родинних відносин між нею та ОСОБА_5 необхідно для оформлення спадщини.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 . (а.с. 63)

Відповідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , батьками якого в свідоцтві про народження зазначені: мати ОСОБА_2 , батько (на підставі ч.1 ст. 135 СК України зі слів матері) ОСОБА_6 . (а.с. 20-21)

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3 . (а.с. 11)

Відповідно копії рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 30 червня 2004 року, ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_5 на користь опікуна ОСОБА_1 (а.с. 19)

Згідно рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2002 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_2 визнані безвісно відсутніми. (а.с. 17)

Згідно копії свідоцтва про право власності від 25 березня 2013 року, виданого ДКП «Дзержинськжитлосервіс», квартира АДРЕСА_5 , належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_1 (1/2), ОСОБА_5 (1/2). (а.с. 13,14)

Відповідно до листа-роз`яснення приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу від 18 січня 2021 року, отримання ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , на вказане спадкове майно є неможливим у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини спадкоємицею після спадкодавця, а також відсутністю документів, що підтверджують факт проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. (а.с. 12)

Згідно матеріалів спадкової справи № 428/2020, заведеної приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О. після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 , як спадкоємець другої черги, та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 січня 2021 року, яке складається з частки квартири АДРЕСА_5 . (а.с. 54-82)

Згідно копії рішення органу опіки та піклування виконавчого органу Дзержинської міської ради від 19 липня 2001 року про призначення опіки над неповнолітнім ОСОБА_5 , вбачається, що ОСОБА_1 призначено опікуном «неповнолітнього онука» ОСОБА_5 (а.с. 18)

Аргументи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не дав належної правової оцінки поданим позивачкою доказам на підтвердження позовних вимог про встановлення факту родинних відносин, а також поясненням свідків не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, тоді як, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, в межах перевірки доводів апеляційної скарги, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бідашко Ігор Леонідович, залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 13 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 01 березня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста