233 № 233/553/22
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
17 лютого 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Малінов О. С. секретаря Штреккер В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) від імені та в інтересах якої діє адвокат Шамардін Володомир Миколайович (Донецька область, м. Костянтинівка, бул. Космонавтів буд. 1, оф. 3) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики,-
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_3 не з`явилися, представник позивачки надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначив, що підтримують заявлені позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-282 ЦПК України.
З`ясувавши позицію позивачки, представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч.1ст.638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Частиною 1статті 207 ЦК України обумовлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позичкодавцем є юридична особа - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми або невизначеної кількості речей.
У відповідності до висновків Верховного Суду України, викладених у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку, боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Проаналізувавши надані сторонами письмові докази, зокрема спірну копію боргової розписки, та надавши їй належну правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень чинного законодавства, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки за вказаних обставин позивач не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності між сторонами позикових зобов`язань, а тому відсутні правові підстави для задоволення його позову.
Керуючись, ст. ст. 4, 19, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України,-
У задоволені позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) від імені та в інтересах якої діє адвокат Шамардін Володомир Миколайович (Донецька область, м. Костянтинівка, бул. Космонавтів буд. 1, оф. 3) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики, - відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 лютого 2022 року.

Суддя