Справа № 346/3606/21
Провадження № 2/346/81/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : судді Васильковського В.В.,

за участю секретаря Максимюк М.А.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Юркевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорець Віталія Михайловича, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_4 про визнання незаконною та скасування постанови від 23 липня 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій ,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позицій сторін.

03.08. 2021 року представник позивача ОСОБА_3 адвокат Орешко Л.Л., звернулась до суду із даним позовом, посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який доводився батьком позивачці ОСОБА_3 та третій особі без самостійних вимог ОСОБА_4 . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 являються його діти - позивачка ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 . Дружина спадкодавця ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 02 грудня 2020 року ОСОБА_3 оформила заяву про прийняття спадщини, посвідчивши підпис в Посольстві України в Чеській Республіці та поштою направила її приватному нотаріусу Григорцю В.М., яким була відкрита спадкова справа № 97/2020. 16 березня 2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Григорця В. по питанню оформлення спадщини, де була повідомлена, що не може бути закликана до спадкування у зв`язку із існуванням заповіту на користь третьої особи- ОСОБА_7 , посвідченого 18 січня 2016 року секретарем Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. 23 липня 2021 року, вона, як представник спадкоємиці - позивачки ОСОБА_3 , звернулася до нотаріуса Григорця В.М, з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: - площею 0,1006 га кадастровий номер :02:0122; - площею 0,0983 га кадастровий номер :01001:0036 - площею 0.2132 га кадастровий номер :01001:0018: - площею 0,2041 кадастровий номер :01001:0019; - площею 0,1247 кадастровий номер :01001:0020, що розташовані на території Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Постановою від 23 липня 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Григорець В.М. відмовив у вчиненні нотаріальних дії - видачі ОСОБА_3 свідоцтв про право на спадщину за законом на перераховані вище земельні ділянки після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , що був зареєстрований та. проживав за адресою АДРЕСА_1 . Дана відмова мотивована тим, що ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , однак існує заповіт посвідчений Борисович М..М, секретарем виконком) Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області,18 січня 2016 року, зареєстрований за № 9 згідно якого померлий ОСОБА_5 усе належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_4 а тому позивачка не має права на спадкування після смерті ОСОБА_5 . Відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, викладену в постанові від 23.07.2021 року вважає незаконною, оскільки вона суперечить закону та порушує право позивачки ОСОБА_3 на спадкування. Позивачка подала приватному нотаріусу заповіт складений батьком ОСОБА_5 18 листопада 2010 року, посвідчений секретарем Гвіздецької селищної ради М.Борисевич яким все своє майно, майнові права та обов`язки, які належали йому на день складання заповіту, а також майнові права та обов`язки, які належатимуть в майбутньому в АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_3 . Третя особа ОСОБА_4 подав нотаріусу заповіт, посвідчений 18 січня 2016 року секретарем Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Ознайомившись із заповітом на користь ОСОБА_4 позивачка з`ясувала, що він посвідчений з порушенням вимог закону, а тому є нікчемним. В зв`язку із цим позивачка звернулася до нотаріуса із письмовою заявою, якою звернула увагу на нікчемність заповіту на користь третьої особи в силу невідповідності вимогам закону, подала докази нікчемності заповіту та просила не видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом третій особі ОСОБА_4 . Спадкодавець ОСОБА_5 з 2010 року був інвалідом І групи по зору, а тому він сам через фізичну ваду не міг прочитати текст заповіту. Дана обставина стверджується пенсійним посвідченням, довідкою Коломийської територіальної первинної організації Українського товариства сліпих (УТОС), заявою третьої особи ОСОБА_4 до Коломийського міськрайонного суду в справі № 346/245/17. Заповіт на користь ОСОБА_4 посвідчено з порушенням вимог закону. Оскільки батько ОСОБА_5 мав вади зору, самостійно прочитати з заповіту він не міг, то при посвідченні заповіту була обов`язкова присутність двох свідків. Заповіт посвідчений, 18 січня 2016 року секретарем виконкому Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області Борисевич М.М.. зареєстрований за № 9 згідно якого померлий ОСОБА_5 усе належне йому майно заповів ОСОБА_4 не містить відомостей про свідків та відсутні підписи свідків, тому він посвідчений з порушенням вимог ч.2 статті 1248, статті 1253 ЦК України тобто складений з порушенням вимог щодо його посвідчення, а тому в силу вимог частини 1 статті 1257 ЦК України є нікчемним». Оскільки заповіт є нікчемним в силу закону, то відсутні підстави для визнання його недійсним. Вважає, що всупереч вимогам Закону «Про нотаріат» та підпункту 5.1 пункту 5 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус належним чином не перевірив та не дав правової оцінки заповіту посвідченому, 18 січня 2016 току секретарем виконкому Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області Борисевич М.М., зареєстрований за № 9 згідно якого померлий ОСОБА_5 усе належне йому майно заповів ОСОБА_4 , не відмовив в його прийомі, а натомість незаконно відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_3 , чим порушив її право на спадкування. Оскільки позивачка являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , і , крім того на її користь посвідчено заповіт 18 листопада 2010 року, то відмовою у вчиненні нотаріальної дії порушено її право на спадкування і вона вправі звернутися з позовом про визнання відмови у вчиненні нотаріальної дії незаконною та скасування постанови.

30.08.2021 року від третьої особи ОСОБА_4 поступило пояснення відповідно до якого вказує, що його батько, ОСОБА_5 склав заповіт на його користь, посвідчений секретарем виконкому Гвіздецької селищної ради 18 січня 2016 року за реєстром №9.Даним заповітом батько позбавив позивачку, ОСОБА_3 , правана спадкування Так як на його користь посвідчено заповіт, він прийняв спадщину, то позивач ОСОБА_3 не могла одержати право на спадкування.А тому постанова приватного нотаріуса Григорець В.М. є законною, відповідає вимогам ст. 1235 ЦК України.Батько хоча і був інвалід по зору з 01 грудня 1993 року, але на час посвідчення заповіту він особисто міг прочитати заповіт та підписати, що видно із копії заповіту, яку додала позивач до позовної заяви та особисто завірила копію заповіту 16 червня 2021 року.В березні 2007 року батькові в Центрі мікрохірургії ока в місті Києві була проведена операція по відновленню зору.01 березня 2016 року батько проходив обстеження у Центрі відновлення зору Анатолія СОВВИ і з консультативного висновку окуліста №2442 видно, що батько не втратив зір, щоб не міг прочитати заповіт.Із посвідчувального запису на заповіті видно, що заповідач прочитав вголос заповіт і власноручно підписав. Та із самого підпису видно, що підпис чіткий, рівний , виконаний особою, яка бачить, батько особисто не тільки поставив короткий підпис, і повністю зазначив прізвище, ім`я, по-батькові.Батько мав пенсійний рахунок у відділенні АТ «Ощадбанк», який сам обслуговував, особисто проводив платежі за комунальні послуги, одержував гроші з рахунку, 18 січня 2016року, в день посвідчення заповіту, батько проводив платежі, зняв з рахунку 1300 гривень, особисто розписувався, що може підтвердити виписка із рахунку, однак на вимогу адвоката банки відомості не видають.Жодного доказу, що батько на час посвідчення заповіту не бачив і не міг прочитати , позивачка не представила, вважає позивач, що доказом є заповіт, посвідчений 18 січня 2016 року, але навпаки із заповіту видно, що батько заповіт прочитав в слух та особисто підписав, пенсійне посвідчення та довідка УТОС підтверджують, що батько інвалід, а не те, що він не бачив читати та писати, заява написана ним 05 квітня 2018 року, це пройшло майже два з половиною роки з дня посвідчення заповіту і ясно, що стан здоров`я батька погіршився, а тому дана заява не є доказом,що батько не міг прочитати заповіт.Позивач вважає, що батько не бачив читати, але в той же час 27 травня 2008 року укладає договір довічного утримання з батьком, 18 листопада 2010 року від імені батька посвідчено заповіт на користь позивачки і батько особисто підписує дані угоди , без всяких свідків, із позову ОСОБА_3 виходить, що для неї існують інші норми закону, для нього потрібні свідки, а для неї батько зрячий і не потрібні свідки.Батько особисто в 2015 році звертається із позовом про розірвання договору довічного утримання, так як позивач з 2006 року знаходиться за кордоном, з 01 жовтня 2007 року офіційно працює в Чехії і умови договору довічного утримання не виконувала. Так як батько не з`явився в судове засідання, то позов залишають без розгляду, але в січні 2017 року батько повторно звертається з позовом про розірвання договору довічного утримання і провадження по справі на даний час зупинено.31 жовтня 2015 року ОСОБА_3 викрала з будинку батька його особисті речі,відкрито кримінальне провадження №0000946.Вважає, що необхідно долучити до справи докази, які спростують твердження позивачки, а саме копію консультативного висновку окуліста, рахунок за оплату операції батька по відновленню зору, копію витягу з кримінального провадження. Том просить відмовити в позові ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Григорець В.М., третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 про визнання незаконною та скасування постанови від 23 липня 2021року про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

14.09.2021 року від представника позивача адвоката Орешко Л.Л. поступило заперечення на пояснення третьої особи, відповідно до якого вказує, що спадкодавець ОСОБА_5 (батько позивачки та третьої особи) був інвалідом І групи по зору з 1993 року. На праве око він не бачив взагалі, на ліве бачив лише на 30%.Починаючи з 2000 року зір батька став погіршуватися і у 2007 році йому була зроблена операція по видаленню катаракти та заміна кришталика ока у Києві. Після смерті дружини в 2010 році зір ОСОБА_5 почав різко падати. У 2012 році зір погіршився настільки, що все що він міг прочитати - це написи крупним шрифтом за допомогою лупи. З того часу всі дії, які потребували підпису та присутності ОСОБА_5 здійснювала внучка ОСОБА_8 . Вона була оформлена як особа, що здійснює догляд за ним і через це він написав довіреність їй на користуванням його рахунком в банку. Дані обставини стверджуються запереченням ОСОБА_5 на зустрічну позовну заяву, що міститься у справі Коломийського міськрайонного суду № 346/4598/15ц.У 2013 році в місті Чернівці ОСОБА_5 діагностували глаукому заборонили проводити будь-яку операцію, оскільки високий ризик осліпнути та померти.З того часу він користувався тільки спеціальними краплями для очей,щоб стан не погіршувався. Однак, стан зору далі погіршувався, він не бачив облич людей та не впізнавав їх, не бачив дрібних предметів та не міг читати. Ці обставини спадкодавець особисто стверджує в позовній заяві до Коломийського міськрайонного суду про розірвання договору довічного утримання по справі № 346/4598/15-ц та в особистих поясненнях в судових засіданнях по вказаній справі.В зв`язку із поясненнями позивача про те, що батько бачив і міг там прочитати зміст заповіту вважаю за необхідне клопотати про дослідження в судовому засіданні позовної заяви ОСОБА_5 по справі № 346/4598/15-ц та технічного запису судових засідань за 05.11.2015 року (з 2-ї хвилини) та 02.02.2016 року (з 10-ї хвилини і заповіт складено в період між цими засіданнями - 18.01.2016 року).Банківська виписка по рахунку може лише свідчити про рух коштів по рахунку, проте не містить доказів про те, хто ці кошти отримав.Довідка УТОС свідчить, що батько був членом товариства сліпих, в зв`язку із чим отримував ряд пільг, а тому вона свідчить про те, що ОСОБА_5 був сліпим і перекручувати дані та доводити, що в січні 2016 року він бачив, а в 2018 році осліп є надуманими твердженнями.Щодо складання заповіту на користь ОСОБА_3 18 листопада 2010 року, то після операції на катаракту спадкодавець бачив трохи краще, проте після смерті дружини ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 його зір став різко погіршуватися. Для укладення договору довічного утримання законом не вимагається присутність свідків. А, крім того, при його укладенні була присутня дружина ОСОБА_6 перечитувала його та давала згоду на його укладання.Позивачка ОСОБА_3 вважає, що третя особа ОСОБА_4 умисно, з метою створити негативне враження про неї, по кожній судовій справі подає копію витягу з кримінального провадження по заяві від 15.11.2015 року, хоча йому достовірно відомо, що за результатами перевірки заяви встановлено, що вона забрала з будинку свої речі та речі дітей, а тому тричі, і останній раз 23 травня 2019 року остаточно винесена постанова про закриття кримінального провадження. В зв`язку із висловленими в поясненнях звинуваченнями відносно позивачки вона змушена додати копію постанови про закриття кримінального провадження та повідомити, що в матеріалах кримінального провадження є відеозапис події коли позивачка забирала свої речі із будинку і на записі видно, що ОСОБА_5 не бачив, так як не впізнав, що до нього зверталася донька, а заявив, що думав, що то внучка ОСОБА_9 .За таких обставин, вважає, що заперечення третьої особи, викладенні в поясненні є надуманими, голослівними та безпідставними, а тому їх слід відхилити, а позов задовольнити.

16.06.2022 року від представника ОСОБА_10 адвоката Юркевич Х.М. поступив відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує, що хоче зазначити, що відзив на позов подає на даній стадії розгляду справи, у зв`язку з наявними поважними причинами пропуску строку на подання відзиву визначеної судом. Варто зазначити, що згідно статті 8 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, дії майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо. Нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась. Тобто нотаріус зобов`язаний зберігати нотаріальну таємницю, адже позивачка особисто не надавала згоди на її розголошення. В даному випадку нотаріус не вправі розголошувати нотаріальну таємницю, а відзив який подається його представником заснований на матеріалах які містяться безпосередньо в даній цивільній справі та обставинах встановлених в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000035 від 01.02.2022 року та вироку в цій справі. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , син померлого та спадкоємець за заповітом, звернувся до приватного нотаріуса Григорець В.М. з заявою про прийняття спадщини за заповітом Відповідно нотаріусом було проведено відповідні перевірки в спадковому реєстрі та зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_5 №97/2020. 02 грудня 2020 року першим секретарем з консульських питань було посвідчено справжність підпису ОСОБА_3 на заяві про прийняття спадщини за законом після смерті її батька ОСОБА_5 . В даній заяві позивачка вказала про те, що про існування заповіту їй не відомо. Дама заява надійшла до приватного нотаріуса Григорець В.М. 18.02.2021р. 16 червня 2021р. нотаріусом на усний запит позивачки щодо видачі їй свідоцтва про на спадщину за законом було надано письмове роз`яснення, в якому нотаріус повідомив про існування заповіту не на користь позивачки, та те що позивачка не має права на обов`язкову частку у спадщині, а тому видати свідоцтво про право на спадщину за законом нотаріус не має права. 23 липня 2021 року представник позивачки по довіреності ОСОБА_1 , звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. В своїй заяві вона жодним словом не вказує про існування заповіту на ім`я її довірительки чи про те, що її довірителька вважає даний заповіт нікчемним. В той самий день вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав існування заповіту не ім`я позивачки. З матеріалів справи видно, що 10 червня 2021 року ОСОБА_3 надіслала листом заяву приватному нотаріусу Григорець В.М. В цій заяві позивачка просить не видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, з тих підстав що вважає його нікчемним. Даної заяви в матеріалах спадкової справи немає. 31 січня 2022року представник позивача долучила до матеріалів справи оригінал повідомлення про вручення рекомендованого листа №754. Стосовно цього варто зазначити, що за заявою ОСОБА_10 від 01.02.2022 року про вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, стосовно того, що він не отримав рекомендованого листа № 754 та підроблення підпису ОСОБА_10 на поштовому повідомленні про вручення рекомендованого листа №754 від 14.06.2021 року, було внесено відомості до ЄРДР за № 0000035 від 01.02.2022 року. В ході проведення досудового розслідування по вказаній заяві, факти вказані в заяві було підтверджено та було встановлено обставини вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України та підтверджено інформацію вказану в заяві ОСОБА_10 від 01.02.2022 року про вчинення злочину. Досудовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_11 , яка працює листоношею у відділенні поштового зв`язку №3 м. Коломия Івано-Франківської області дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», 15.06.2021 року перебуваючи на роботі, отримала у відділенні поштового зв`язку № 3 м. Коломия, вул. В`ячеслава Чорновола, 47, поштову кореспонденцію для її доставки адресатам. Одним із таких поштових відправлень було рекомендоване поштове відправлення із повідомленням про вручення № 754 від 14.06.2021 року адресоване ОСОБА_10 на адресу: АДРЕСА_2 . Самостійно у формі довільного підпису розписалась у графі «розписка в одержанні» замість адресата - ОСОБА_10 . Таким чином ОСОБА_12 підробила підпис в офіційному документі - рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, що у подальшому стало підставою для звернення ОСОБА_3 до Коломийського міськрайонного суду з позовною заявою до приватною нотаріуса Коломийського районною нотаріальною округу Григорця В.М. про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.07.2021 року. Обвинувальний акт по кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000035 від 01.02.2022 року про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.358 КК України, було скеровано до Коломийського міськрайонного суду. 24.05.2022 року Коломийським міськрайониим судом Івано-Франківської області було винесено вирок, яким ОСОБА_11 визнано винною у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.358 КК України та призначено їй покарання передбачене санкцією даної статті. В матеріалах справи міститься копія заповіту складеного померлим ОСОБА_5 . При огляді даної копії, чітко видно, що заповіт підписано ОСОБА_5 , особу якого встановлено секретарем виконкому Гвіздецької селищної ради. Заповіт посвідчено секретарем виконкому, який наділений відповідними повноваженнями та зареєстровано в спадковому реєстрі, дані факти підтверджуються витягами з спадкового реєстру, які є в спадковій справі та копії якої долучено да матеріалів даної цивільної справи. Тобто оглядаючи даний заповіт слід дійти до висновку, що всі вимоги передбачені нормами чинного законодавства щодо посвідчення заповіту є повністю дотриманими, про його нікчемність не свідчить жоден факт. Тому відповідно у нотаріуса не має жодних підстав для визнання його нікчемним. В даному випадку вважає, що якщо позивачка має підстави сумніватись у можливості свого покійного батька самостійно підписати заповіт, то вона мала би доводити його недійсність в судовому порядку, а не оскаржувати дії нотаріуса. Доволі суперечливими є твердження позивачки про те, що нотаріус повинен був визнати нікчемним заповіт від 18.01.2016р. та взяти до уваги заповіт складений спадкодавцем на ім`я позивачки від 18.11.2010р. водночас вказує, що уже з 2010 року її покійний батько був інвалідом по зору та не міг самостійно прочитати та підписати заповіт. Водночас заповіт на ім`я позивачки було посвідчено секретарем Гвіздецької селищної ради та зареєстровано в спадковому реєстрі. Тобто два заповіти мають аналогічний вигляд, та підписані спадкодавцем в той час коли він ніби то (зі слів позивачки) не міг цього зробити. Крім того, якщо позивачка вважала заповіт на її ім`я чинним, то не зрозумілим залишається той факт. Чому у заяві про прийняття спадщини вона вказала що приймає спадщину за законом, а не заповітом. Так само її представник у своїй заяві просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом, а не за заповітом. Тому просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорець В.М., третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_4 , про визнання незаконною та скасування постанови від 23 липня 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовити.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 09 серпня 2021 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки, ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.03.2021 року (а.с. 12).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.07.2021 року, винесеною приватним нотаріусом Григорець Віталієм Михайловичем Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області відмовлено ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії- у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: - площею 0,1006 га кадастровий номер :02:0122; - площею 0,0983 га кадастровий номер :01001:0036 - площею 0.2132 га кадастровий номер :01001:0018: - площею 0,2041 кадастровий номер :01001:0019; - площею 0,1247 кадастровий номер :01001:0020, що розташовані на території Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_3 не має права на спадкування після смерті ОСОБА_5 . (а.с.8-9).

Заповіт від імені померлого посвідчувався секретарем Гвіздецької селищної ради М.Борисевич 18.11.2010 року яким ОСОБА_5 все своє майно, майнові права та обов`язки , які належать йому на день складення цього заповіту, а також майно, майнові права та обов`язки , які належатимуть в майбутньому в АДРЕСА_1 заповідає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований в реєстрі за № 66 від 18.11.2010 року (а.с. 11).

Заповіт від імені померлого посвідчувався секретарем Гвіздецької селищної ради М.Борисевич 18.01.2016 року яким ОСОБА_5 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право заповідаю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований в реєстрі за № 9 від 18.01.2016 року (а.с. 10).

Відповідно до копії заяви ОСОБА_3 посвідченої першим секретарем з консульських питань Посольства України в Чеській Республіці В.Калаберда від 02.12.2020 року приймає за законом належну їй спадщину, що належить після смерті ОСОБА_5 , де б вона не знаходилась та з чого б не складалась. (а.с. 14).

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 вид пенсії ОСОБА_5 по інвалідності 1 групи загальне захворювання по зору. (а.с.16).

Згідно довідки від 01.02.2017 року № 1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 перебуває на обліку в Українському товаристві сліпих. ОСОБА_5 інвалід 1-ої групи по зору, має право користування пільгами на світло, газ, електроенергію, телефон 50 відсотків(а.с. 18).

05.04.2018 року ОСОБА_13 звертався до Коломийського міськрайонного суду із заявою про перенесення судового засідання у зв`язку із тим, що хоче скористатися правовою допомогою адвоката, так як є інвалідом першої групи та повністю сліпий (а.с. 19).

10.06.2021 року позивач ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Григорець В. з заявою Про не видачу спадщини ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_5 , оскільки із заповіту вбачається відсутність свідків при його посвідченні, то у зв`язку із порушенням вимог закону щодо його посвідчення заповіт відповідно до частини 1 статті 1257 Цивільного кодексу України є нікчемним.(а.с. 20).

Згідно консультативного висновку окуліста № 2442 ОСОБА_5 проходив обстеження у віці 88 років, згідно якого встановлено гострота зору на ліве око-0,1 на праве око нуль.( а.с. 46-49).

Згідно рахунку калькуляції № 222 від 13.03.2007 року вбачається, що ОСОБА_5 надавалися медичні послуги з лікування катаракти (а.с.50).

06 жовтня 2020 року до приватного нотаріуса Григорець В.М. із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_4 (а.с.76).

Відповідно до копії посвідчення № НОМЕР_3 ОСОБА_5 з 01.12.1993 року призначено пенсію(а.с. 106).

Згідно копії позовної заяви встановлено, що 05.10.2015 року ОСОБА_5 звертався до Коломийського міськрайонного суду із позовом про розірвання договору довічного утримання (а.с.108).

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 в 2016 році прийшов робити заповіт. Після його складення, самостійно його прочитав і підписав. Ствердила, що ОСОБА_5 міг читати, також постійно їздив велосипедом.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що працювала в Ощадбанку. Пам`ятає, що ОСОБА_5 отримував в банку пенсію, оформляв всі документи самостійно, окуляри не носив. Також самостійно оплачував за посвідчення заповіту в 2016 році.

Судом було досліджено аудіо запис фіксування судового засідання по справі № 346/4598/15ц, де ОСОБА_5 , на засіданні 02.02.2015 року вказав, що він інвалід 1 групи по здоров`ю і по зору, трошки бачу, але дуже погано, не бачу дрібних речей (а.с.111).

З дослідженого судом відеозапису (а.с.112) встановлено спілкування ОСОБА_5 , де він вказав, що не впізнав дочку.

ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як передбачено ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до статті 50 Закону № 3425-XII«Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, права та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У порядку цивільного судочинства розглядаються вимоги про оскарження дій нотаріуса лише у разі відсутності спору про право між учасниками цивільних правовідносин.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону «Про нотаріат», перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону, не є вичерпним.

Відповідно до положень п. 4.12. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Відповідно до підпункту 5.1 пункту 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок), при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі.

Якщо для оформлення спадщини надано кілька заповітів спадкодавця, нотаріус повинен надати їм правову оцінку, керуючись положеннями статті 1254 ЦК України (підпункт 5.2 пункту 5 глави 10 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до ч.2 ст.. 1248 ЦК України, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Згідно до ч.2 ст.. 1253 ЦК України, у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

Відповідно положень ст.. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.

У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

У ст.. 215 ЦК України вказано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

V.Оцінка суду

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно п. 58 рішення ЄСПЛ "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року), суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Так, суд вважає, що основним аргументом позову є те, що нотаріус належним чином не перевірив та не дав правової оцінки заповіту, посвідченому 18 січня 2016 току секретарем виконкому Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області Борисевич М.М., зареєстрований за № 9, згідно якого померлий ОСОБА_5 усе належне йому майно заповів ОСОБА_4 . А саме- не відмовив в його прийомі через нікчемність, а натомість незаконно відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_3 , чим порушив її право на спадкування.

Позивач вважає, що вказаний заповіт є нікчемним, оскільки його посвідчено з порушенням вимог закону, оскільки ОСОБА_5 мав вади зору, які не дозволяли йому самостійно прочитати зміст заповіту, а при його посвідченні не було двох свідків, а тому нотаріус повинен був відмовити у його прийомі.

З таким аргументом позивача суд не погоджується з огляду на таке.

Усталеним в судовій практиці та цивілістичній доктрині є поділ недійсних правочинів на нікчемні та оспорювані.

В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, рецисорний позов).

Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Таким чином, суд у цій про правові наслідки недійсного правочину (заповіту) повинен був перевірити доводи позивачки щодо нікчемності заповіту від 18.01.2016 року.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачка зобов`язана була довести ту обставину, що на момент посвідчення заповіту від 18.01.2016 року ОСОБА_5 через фізичні вади був не взмозі його прочитати.

Однак, суд вважає, що позивачкою не надано доказів на підтвердження цієї обставини.

Так, той факт, що ОСОБА_5 був інвалідом по зору, надавав пояснення в суді, що він погано бачить- не доводить того, що він був повністю сліпий та не міг прочитати заповіт.

Натомість, та обставина, що ОСОБА_5 бачив підтверджується показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Крім того, вказане доводиться тим, що ОСОБА_5 05.04.2018 року подавав до Коломийського міськрайонного суду власноруч написану та підписану заяву про відкладення судового засідання (а.с. 19), а також 05.10.2015 року підписував та подавав до суду позовну заяву (а.с.108).

Крім того, суд бере до уваги консультативний висновок окуліста (а.с.46-47), де за результатами огляду не зафіксовано втрату зору на два ока ОСОБА_5 .

Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій, нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, визначені статтею 49 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 9) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до підпункту 5.1 пункту 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок), при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі.

Згідно з частиною третьою статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій.

Аналіз вищезазначених норм права свідчить, що нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, нотаріусу заборонено лише безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином суд доходить висновку, що нотаріусом Григорець В.М. було дотримано вимог закону при винесенні оскаржуваної Постанови, підстав для відмови в прийнятті заповіту, посвідченого секретарем Гвіздецької селищної ради М.Борисевич 18.01.2016 року, як і підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3 , судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.15,16,81, 215, 1248, 1253, 1257 ЦК України, ст.ст. 49,50 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 3, 12, 81, 258, 259, 354-355ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорець Віталія Михайловича, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_4 про визнання незаконною та скасування постанови від 23 липня 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського Апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 лютого 2022 року.

Суддя Васильковський В. В.