Справа № 185/8393/22
Провадження № 2/185/468/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 лютого 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому, заочному судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою
04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг за договором в розмірі 208 441, 02грн. та судові витрати по справі.
Позов мотивовано тим, що 09 вересня 2021 року відповідачем ОСОБА_3 було отримано від позивача ОСОБА_1 в борг грошові кошти у розмірі 5700 доларів США в присутності свідків, на підтвердження чого позичальником була складена власноруч та підписана боргова розписка. У борговій розписці про отримання 5700 доларів США було зазначено, що відповідач позичає грошові кошти та зобов`язується їх повернути до 25 вересня 2022 року. Проте станом на день звернення до суду з позовом відповідачем не повернуті позивачу грошові кошти.
09 листопада 2022 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою та призначено справу до судового розгляду.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували.
Відповідач та його представник у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов до суду не подавали.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 77, ч 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження якого було складено розписку, відповідно до умов якої відповідач взяв у позивача в борг 5700 доларів США, які зобов`язався повернути до 25 вересня 2022 року , що підтверджується оригіналом розписки (а.с.52).
Відповідач не повернув позивачу суму боргу ані у строк до 25 вересня 2022 року, ані до часу вирішення даного спору в суді.
Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09 вересня 2021 року між сторонами укладено договір позики грошей в розмірі 5700 доларів США, на підтвердження чого позичальником написано розписку, на строк до 25.09.2022 року, що підтверджується оригіналом розписки від 09.09.2021 року.
Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Таким чином, повернення грошей позивачу по спірній розписці не доведено відповідачем, оскільки боргова розписка знаходилась на момент звернення до суду та розгляду справи в позичальника (позивача).
Судом встановлено, що позивач згідно даних зобов`язальних правовідносин належним чином виконав умови договору позики - передав відповідачу зазначену суму, а відповідач зобов`язання у цілому не виконав, у визначений термін борг не повернув, що підтверджено оригіналом боргової розписки, наданої позивачем.
Згідно офіційного валютного курсу НБУ станом на 03.10.2022 року курс USD 1 долар США становить 36,5686 грн.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики, у розмірі 5700,00 доларів США, що еквівалентно 208 441,02 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 280-289 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) борг за договором позики від 09.09.2021 року в розмірі 208 441 (двісті вісім тисяч чотириста сорок одна) гривна 02 копійки.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) витрати по оплаті судового збору в розмірі 2084 (дві тисячі вісімдесят чотири) гривні 41 копійка.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: В. О. Головін