Справа № 559/3346/22
Провадження № 2/559/111/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Крушняк О.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представнитка позивача - адвоката Пасічника Ю.О.,

представника відповідача Атаманчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дубно в спрощеному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся у Дубенський міськрайонний суд з позовом до ПАТ «СК «Оранта», в якому просить стягнути страхове відшкодування за заподіяну йому майнову шкоду внаслідок ДТП в розмірі 110 739,42 грн, а також судові витрати у справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.11.2017 близько 18:00 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ21036», д.н.з НОМЕР_1 , рухаючись по правій смузі проїзної частини вул. Грушевського у м. Дубно зі сторони вул. Залізнична у напрямку вул. Сурмичі, здійснюючи подвійний обгін автомобілів, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ1117», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП, позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а його автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень. Вказані обставини були доведені в ході досудового розслідування, а згодом судового розгляду в межах кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 , якого вироком Дубенського міськрайонного суду від 09.07.2021 було засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України. Вирок набрав законної сили після його оскарження в апеляційному порядку 19.10.2021. В ході цих розслідувань проводилася судова автотоварознавча експертиза встановлення розміру завданих матеріальних збитків та визначення ринкової вартості автомобіля позивача, згідно якої встановлено, що шкода становить 100850,90, а автомобіль економічно не доцільно відновлювати через те, що його ринкова вартість нижча за вартість відновлювального ремонту. На момент ДТП, автомобіль «ВАЗ21063», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , був застрахований у ПАТ НАСК «Оранта». Таким чином, подія ДТП була страховим випадком. Відразу після ДТП, 14.10.2017 позивача було госпіталізовано. 09.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ НАСК «Оранта» із письмовим зверненням про допомогу у виплаті йому страхового відшкодування, подавши письмову заяву, написану від руки і яка не могла бути розтлумачена по іншому, а саме, як повідомлення про факт ДТП. Представник страхової компанії прийняла заяву і видала позивачу фірмовий бланк для заповнення, де він мав вказати деталі події, що сталася, дані про винуватця і про себе. Тоді ж, позивач отримав зрозумілу відповідь про те, що він має право на страхове відшкодування у межах розгляду зареєстрованої представником компанії страхової справи, підставою для реєстрації якої була письмова заява позивача. При цьому, представник страхової компанії повідомила, які ще документи необхідно подати. Позивач вважав, що справа про відшкодування йому шкоди відповідачем зареєстрована і її розгляд триватиме до повного відшкодування збитків. В грудні 2017 року на адресу позивача надійшов лист-відповідь від ТОВ «ГАРАНТ-АСІСТАНС», що діяло від імені ПАТ НАСК «Оранта», згідно якого відповідач повідомив, що для подальшого розгляду заяви та прийняття остаточного рішення страховику необхідно отримати два документи: постанову про притягнення до відповідальності винної особи в ДТП, а також заяву про страхове відшкодування із вказанням банківських реквізитів. До надання цих документів у відповідача не має підстав для здійснення виплат страхового відшкодування, у зв`язку з чим розгляд справи припинився. Позивач приймав активну участь у ході досудового розслідування справи за фактом ДТП, а згодом судового розгляду, який тривав лише у суді першої інстанції з 2018 по 09.07.2021. В межах судового розгляду кримінальної справи позивачем був заявлений цивільний позов, який був задоволений судом та вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 110 739,42 грн матеріальної та 300 000 грн моральної шкоди, яка залишилася не відшкодованою. Отримавши копію вироку та взявши банківські реквізити, позивач 20.07.2021 звернувся знову в ПАТ НАСК «Оранта», де йому знову було надано бланк заяви, яку він заповнив та додав документи. На початку вересня 2021 року позивач отримав відповідь, згідно якої відповідачем було прийнято рішення відмовити йому у здійсненні страхового відшкодування через неподання заяви про страхове відшкодування впродовж року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП, мотивуючи рішення тим, що ДТП мала місце 14.10.2017, а позивач звернувся до відповідача 20.07.2021. Після цього, 10.09.2021 позивач звернувся до МТСБУ щодо того, чи правомірне рішення НАСК «Оранта», 20.09.2021 отримав відповідь, що рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування може бути оскаржено у судовому порядку та рекомендовано звернутися до суду. В жовтні 2021 року позивач уклав договір з адвокатом Гаєм І.М., який почав збирати документи для підготовки позову. Таким чином, позивач вважає, що зі свого боку добросовісно вжив усіх заходів, направлених на відшкодування заподіяної йому шкоди. Однак, представники відповідача формально віднеслися до своїх обов`язків та належним чином не зареєстрували подану позивачем рукописну заяву з вимогою про відшкодування збитків, підсунувши позивачу власний бланк заяви, який на його погляд і був приводом та підставою для страхового відшкодування. Сума заподіяного матеріального збитку позивачу була належним чином встановлена рішенням Дубенського міськрайонного суду у розмірі 110 739,42 грн. Тому, просить позов задоволити.

Ухвалою від 21.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представником ПАТ НАСК «Оранта» 21.01.2023 подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначає, що листом від 14.12.2017 ПАТ НАСК «Оранта» було повідомлено позивача про необхідність надання заяви про страхове відшкодування, однак жодної заяви страховиком отримано не було. Лише 20.07.2021 надійшла заява про страхове відшкодування у зв`язку із ДТП, що сталася 14.10.2017 від ОСОБА_1 . У відповідь на дану заяву страхова компанія надіслала позивач листа щодо пропущення річного строку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування. Відносини між страховою компанією та учасниками ДТП, страхувальниками регулюються в першу чергу ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відтак, чинне законодавство передбачає, що для отримання страхового відшкодування потерпілий має вчинити певні дії, а саме: звернутися у страхову компанію із повідомленням про ДТП встановленого МТСБУ зразка, письмовою заявою про виплату та надати інші документи, передбачені законом. У разі бездіяльності потерпілого щодо отримання страхового відшкодування, зокрема, неподання заяви, страхова компанія не має підстав для здійснення виплати. Після отримання повідомлення про ДТП від позивача та проведення огляду пошкодженого автомобіля, ПАТ НАСК «Оранта» письмово повідомила ОСОБА_1 листом від 14.12.2017 щодо необхідності подання заяви про страхове відшкодування для прийняття рішення щодо виплати такого. Зі своєї сторони ПАТ НАСК «Оранта» здійснила всі необхідні дії щодо інформування потерпілого щодо порядку отримання страхового відшкодування та вчасного отримання всіх документів для прийняття рішення. Відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійснені страхового відшкодування є: неподання заяви у здійсненні страхового відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого з моменту скоєння ДТП. Позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування лише 20.07.2021, тобто з пропуском строку звернення, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування по ДТП, що сталася 14.10.2017, про що позивача було повідомлено листом від 27.08.2021. Тому, представник відповідача вважає, що страхова компанія не порушувала жодних прав позивача щодо можливості отримання страхового відшкодування. Також, зазначили, що під час судового розгляду кримінальної справи ОСОБА_1 було заявлено цивільний позов до винуватця ДТП ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 110 739,42 грн та моральної шкоди у розмірі 300 000 грн, який був задоволений в повному обсязі. Доказів про невиконання даного рішення суду позивач не надав. Крім того, вважає, що позивачем не надано належних доказів розрахунку вартості завданої шкоди. Просить у позові відмовити у повному обсязі.

В судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник позивача - адвокат Пасічник Ю.О. надав суду пояснення, які відповідають змісту позовної заяви. Додатково зазначив, що ОСОБА_1 добросовісно вжив усіх заходів, направлених на відшкодування заподіяної йому шкоди. Затримка рішення у справі 559/219/18, яка призвела до обставин, які дали формальні підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, відбулася з незалежних від позивача причин. Самі представники страхової компанії формально віднеслися до своїх обов`язків та належним чином не зареєстрували рукописну заяву ОСОБА_1 про відшкодування збитків, фактично підсунувши йому бланк заяви, який на погляд позивача і був приводом для виплати відшкодування. Як наслідок, у конкретній ситуації, ОСОБА_1 наполягає на тому, що він звертався до відповідача із заявою про страхове відшкодування 09.11.2017, що було приводом для заведення страхової справи у зв`язку із настанням страхового випадку, а не зі спливом трирічного строку. Тому, відмова у здійсненні йому страхового відшкодування є неправомірною. Адже подача повідомлення про ДТП потерпілим страховику винуватця не передбачена законом. Обов`язок подавати відомості про ДТП існує лише у самого страхувальника і лише щодо своєї страхової компанії. Потерпілий же конкретно подає заяву лише про виплату страхового відшкодування у страхову компанію винної особи, що й було зроблено позивачем.

Позивач ОСОБА_1 підтримав доводи, викладенні його представником. Зазначив, що він був впевнений у тому, що йому буде здійсненна ця виплата. Сам особисто 09.11.2017 у представництві відповідача склав у довільній формі заяву про виплату страхового відшкодування, а не на фірмовому бланку та подав її представнику відповідача. Пояснив, що йому прийшов лист із повідомленням, що виплата страхового відшкодування призупинена, оскільки немає рішення суду. У страховій компанії представник йому пояснила те ж саме, що все залежить від рішення суду. Щодо змісту поданої письмової заяви, то позивач пояснив суду, що самостійно дуже рідко пише заяви у довільній формі, що саме написав у поданій заяві точно відтворити не може, пам`ятає, що написав про подію ДТП, хто був її учасником. Зазначає, що вказаний розмір шкоди, який просить стягнути з відповідача, встановлений вироком суду від 09.07.2021.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та надала пояснення, які відповідають змісту відзиву. Зазначила, що твердження позивача про те, що йому листом було повідомлено про призупинення виплати не відповідають дійсності, оскільки у даному листі вказувалося, що для здійснення страхового відшкодування страховій компанії необхідні певні документи. Однак, необхідні документи у визначені законом строки позивачем надані не були, так, письмова заява від ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування надійшла до страхової компанії лише 20.07.2021. Однак, оскільки така заява надійшла із пропуском річного строку, позивачу було відмовлено у виплаті. Вважає, що рішення страхової компанії не порушує прав позивача. Твердження позивача про те, що була якась заява, власноруч ним написана не заслуговують на увагу, оскільки такої заяви не має ні у матеріалах справи, ні у страховика, ні у самого позивача. При цьому, дійсно позивач звернувся у страхову компанію і заповнив бланк про повідомлення про страховий випадок.

Дослідивши наявні у справі докази, заслухавши доводи сторін, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2017 року близько 18:00 у м. Дубно у напрямку вул.Сурмичі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ21036», д.н.з НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_2 та автомобіля «ВАЗ1117», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП, позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а його автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «ВАЗ21036», д.н.з НОМЕР_1 був застрахований у ПАТ НАСК «Оранта» (поліс № АК/4280873). Даний факт не оспорювався представником відповідача у судовому засіданні.

Вироком Дубенського міськрайонного суду від 09.07.2021 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні ДТП та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України. Вирок набрав законної сили після його оскарження в апеляційному порядку 19 жовтня 2021 року (а.с. 13-27).

ОСОБА_1 повідомив ПАТ НАСК «Оранта» про дорожньо-транспортну пригоду та настання страхового випадку, що підтверджується заявою на відповідному бланку №141/156 від 09.11.2017 (а.с. 34).

30.11.2017 страховим експертом НАС «Оранта» ОСОБА_4 у присутності позивача було здійснено огляд пошкодженого автомобіля «ВАЗ1117», д.н.з. НОМЕР_2 , про що було складено Протокол (акт) огляду транспортного засобу (а.с. 35-36).

Згідно висновку експерта № 3.3-142/17 від 19.12.2017, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «ВАЗ1117», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, що сталася 14.10.2017 на момент проведення експертизи складає 100 850,90 грн (а.с.44-52).

Листом №09-03-09/6801-7 від 14.12.2017 ПАТ НАСК «Оранта» було повідомлено ОСОБА_1 про те, що для подальшого розгляду заяви та прийняття остаточного рішення Страховику необхідно отримати постанову суду щодо притягнення до адміністративної відповідальності винної особи у ДТП та заяви про страхове відшкодування з вказаними банківськими реквізитами (а.с. 28).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ НАС «Оранта» із заявою про страхове відшкодування 20.07.2021 (а.с. 37).

Листом № 09-02-22/1-04/74-86 від 27.08.2021 ПАТ НАС «Оранта» було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: неподання заяви у здійсненні страхового відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого з моменту скоєння ДТП (а.с. 39).

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Підпунктом 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Пунктом 2 ст. 20 ЗУ «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику.

Згідно з пунктом 36.1 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до п.п. 37.1.4. п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

При цьому зазначений у п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 03.10.2018 у справі № 753/5293/16-ц, від 11.12.2019 року у справі № 465/4287/15, від 05.02.2020 року у справі № 748/1893/18, підстав відступати від яких суд не вбачає.

Судом встановлено, що вищевказана ДТП сталася 14.10.2017 та 09.11.2017 позивач повідомив ПАТ НАСК «Оранта» про дорожньо-транспортну пригоду.

14.12.2017 представником відповідача на адресу позивача були направленні листи щодо необхідності подання заяви про виплату страхового відшкодування для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування. Однак, лише 20.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування, тобто після пропуску строку на звернення з заявою про страхове відшкодування, встановленого п.п. 37.1.4. п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач стверджує, що звертався до ПАТ НАСК «Оранта» із рукописною заявою 09.11.2017 про виплату страхового відшкодування, однак у матеріалах справи така заява відсутня. Разом з тим, ОСОБА_1 вказав, що йому рідко доводиться звертатися із будь-якими заявами до будь-яких органів, однак повторити зміст власноруч написаної ним заяви не зміг. Крім того, позивач стверджує, що працівники страхової компанії, користуючись його необізнаністю не пояснили та не надали йому необхідну консультацію, однак запевнили, що він має право на таке відшкодування. Такі твердження позивача судом також не приймаються до уваги, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, а подана позивачем 09.11.2017 заява є лише повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. При цьому, будь-яких інших доказів, зокрема допиту свідків події, позивачем перед судом не заявлялося і такі судом не заслуховувалися. Окрім того, суд не бере до уваги доводи позивача, що йому прийшов лист із повідомленням, що виплата страхового відшкодування призупинена, оскільки немає рішення суду, так як з листа № 09-03-09/6801-7 від 14.12.17 (а.с. 28) вбачається, що відповідач зазначає, що припиняється розгляд справи, так як у страховика, за відсутності зазначених документів, відсутні правові підстави для здійснення виплати страхового відшкодування. З огляду на що, суд приходить до висновку про помилковість позиції позивача щодо того, що відповідач призупинив виплату стархового відшкодування, а в даному випадку відповідач припинив розгляд справи.

Таким чином, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі з огляду на правомірність дій відповідача щодо зазначення про відсутність правових підстав для здійснення виплати страхового відшкождування.

Оскільки у задоволенні позовних вимог суд повністю відмовляє, вимоги позивача про стягнення судових витрат на його користь задоволенню також не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ЗУ «Про Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

вирішив:

в позові ОСОБА_1 (ідентифікаційний: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до ПАТ НАСК «Оранта» (місцезнаходження: вул. Здолбунівська, 7 «Д», м. Київ, код ЄДРПОУ 00034186) про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 10 лютого 2023 року.

Суддя М.В. Панчук