ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/193/23Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Ярошенка Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що обставини неправомірних дій і рішень Головного управління ДПС у Черкаській області та його посадових осіб при проведенні перевірок, складанні акту від 16.08.2017 №337/23-00-13-0117/ НОМЕР_1 , а також прийнятих на підставі нього повідомлень-рішень та вимог, нарахування штрафних санкцій, встановлені у судових рішеннях у адміністративних справах №823/139/17, №823/541/17, №823/1294/17, №823/1778/17, №823/1503/17, №823/409/18, №823/1601/18, №2340/2925/18, №580/1596/19, №580/934/20 та таким діями відповідача йому завдана моральна шкода.

Вказував, що всі вказані обставини встановлені у судових рішеннях свідчать про умисні протиправні дії посадових осіб податкового органу всупереч вимогам статті 3 та частині 2 статті 19 Конституції України.

Зваживши на всю шкоду, яку позивач зазнав внаслідок протиправних дій, рішень та вимог відповідача, тривале знаходження у стані постійного стресу, внаслідок чого відбувся прогрес захворювань позивача, завдало значної шкоди його здоров`ю, наслідок - II (друга) група інвалідності, також подальші протиправні дії відповідача є причиною тривалого знаходження позивача у стані постійного стресу, а тому виходячи із засад розумності та виваженості, позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в 1 500 000 грн, які і просив суд стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області, , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , моральну шкоду в сумі 300 000,00 гривень.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області, , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати, пов`язані з розглядом справи в сумі 1902,80 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області, , на користь держави судовий збір в сумі 198,48 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 грудня 2022 року виправлено допущену описку в резолютивній частині рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про відшкодування моральної шкоди, та викласти 2, 3 та 4 абзаци резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області, , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , моральну шкоду в сумі 300 000,00 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області, , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати, пов`язані з розглядом справи в сумі 1902,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області, , на користь держави судовий збір в сумі 198,48 грн.»

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що неправомірність дій і рішень Головного управління ДПС у Черкаській області та його посадових осіб при проведенні перевірок, складанні акту від 16.08.2017 №337/23-00-13-0117/ НОМЕР_1 , а також прийнятих на підставі нього повідомлень-рішень та вимог, нарахування штрафних санкцій є обставинами, що звільнені від доказування, оскільки встановлені у вказаних вище судових справах №823/139/17, №823/541/17, №823/1294/17, №823/1778/17, №823/1503/17, №823/409/18, №823/1601/18, №2340/2925/18, №580/1596/19, №580/934/20.

При цьому, аналізуючи часові збіги та погіршення стану здоров`я позивача в період, починаючи з 2017 року, проходження ним стаціонарного лікування, суд погодився з тим, що в даному випадку вбачається причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача, які встановлені рішеннями судів та вагомих наслідків, які потягли такі дії у вигляді суттєвого погіршення стану здоров`я та, як наслідок - встановлена медико-соціальною експертною комісією II група інвалідності ОСОБА_1 , що підтверджує довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №875599 від 10.01.2018 року. (Причина інвалідності загальне захворювання).

Суд першої інстанції вбачав причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача, які встановлені рішеннями судів та спричинення моральної шкоди позивачу, яка виразилась у: шкоді діловій репутації; порушення ділових зв`язків; припинення господарської діяльності; чисельних зверненнях до суду для відновлення свого порушеного права; душевних страждань, переживань та відчуття невизначеності, вплинули на реалізацію намірів позивача, шкоді здоров`ю позивача.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховано те, що не можна відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір буде мати суто умовний вираз. У будь - якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді.

Відповідно до висновків експертного дослідження, яке проведена на підставі ухвали суду за клопотанням позивача, за результатами проведення психологічного дослідження судового експерта Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 20.10.2022 року №СЕ-19/124-22/7912-ПС А.Ю.Тульвінською, орієнтовний розмір компенсації моральної шкоди, рекомендованої до відшкодування на користь позивача складає 108 мінімальних заробітних плат, чинних на момент винесення рішення (6700 грн х 108 =723 600 грн.)

Суд першої інстанції прийняв до уваги висновки, зроблені експертом під час дослідження психоемоційного стану позивача, проте використовуючи критерій розумності та справедливості, суд вважав, що розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача, складає 300 000 грн., враховуючи висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 925/1196/18 (Постанова від 14.04.2020), а також висновки господарського суду м.Києва та Північного апеляційного господарського суду у справі №925/1300/18.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку та зазначив, що судове рішення не в повній мірі відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а тому просив суд його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги скаржника.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у судовому рішенні повинні наводитися мотиви визначення розміру моральної шкоди, при цьому саме на відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди або доведення неадекватності її розміру.

Суд першої інстанції погоджуючись з висновками експерта, в той же час визначив розмір моральної шкоди у розмірі 300 000 грн.

Вказує, що протиправні дії відповідача призвели до припинення господарської діяльності позивача, наслідком цього стало неодержання прибутку (втрачена вигода), втрати майнового характеру (збитки), витрати на судовий збір та правничу допомогу, витрати на лікування (заподіяно незворотні наслідки ушкодження здоров`я, ІІ група інвалідності), обсяги майнових втрат з початку 2017 року досягли 5 000 000 грн. Виходячи із засад розумності та виваженості, позивач оцінює моральну шкоду в 1 500 000 грн, вважаючи, що розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді невиконання зобов`язань за господарськими договорами, шкода діловій репутації, порушення ділових зв`язків, незворотні наслідки ушкодженню здоров`я, все це унеможливлює відновлення господарської діляності та підтримку достатнього життєвого рівня для себе та сім`ї. Вважає, що незворотні наслідки шкоди здоров`ю позивача та неспроможність підтримання свого життєвого рівня та його сім`ї, є головними мотивами у визначенні моральної шкоди.

Головне управління ДПС у Черкаській області також звернулося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій вказує, що рішення суду ухвалено без дотримання норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, при неповному дослідженні обставин, що мають значення для справи, а тому просило його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд надав загальну оцінку правововідносинам, що виникли між сторонами та визначив моральну шкоду не враховуючи фактичні обставини. Судом при винесенні рішення не було відмежовано дії відповідача та обставини правовідносин між сторонами, які вже були предметом дослідження в судових справах про відшкодування моральної шкоди, рішення за якими набрали законної сили.

Визначаючи як підставу для задоволення позовних вимог позивача в оспорюваному рішенні, обставини, що описані в справах №925/1196/18, №823/139/17, 925/1308/17, судом фактично здійснюється повторне стягнення в рамках даних обставин моральної шкоди.

Вказує, що обґрунтування задоволених позовних вимог в оспіваному рішенні на підставі висновків судових справ №823/409/18, №823/1601/18 та №823/1294/17 без врахування висновків викладених у поставної Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №925/245/19, свідчить про неповноту дослідження обставин, що мають значення для вирішення спору та безпідставність задоволення позовних вимог.

Зазначає, що висновок експертизи має суб`єктивний характер, оскільки при здійсненні дослідження експертом досліджувалися матеріали справи та позовні вимоги в загальному та суб`єктивне ставлення до даних обставин позивача.

Крім того, звернуто увагу, що обставини, які не були предметом розгляду справи про відшкодування моральної шкоди, проте згідно експертизи є психотравматичними для позивача, не можуть бути підставою для встановлення відшкодування моральної шкоди. Згідно рішень судів дії відповідача не було визнано протиправними (580/934/20) також обставини справ 823/409/18, № 823/1601/18 та №823/1294/17 в яких позовні вимоги позивача були задоволені, не можуть стати підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки вже були предметом розгляду в справі №925/145/19. В постанові Верховного Суду від 19.09.2019 року №925/245/19 колегія суддів погодилась із висновками місцевого та апеляційного господарських судів про ненадання позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди, перенесення моральних страждань і переживань, ушкодження здоров`я та причинно-наслідкового зв`язку між такою шкодою та діями (рішеннями) відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області містить заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 аналогічні доводам поданої ними апеляційної скарги.

ОСОБА_1 подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому вказує, що апеляційна скарга є необґрунтованою, вимоги, викладені в ній, не відповідають чинному законодавству, а також фактичним обставинам справи.

В обґрунтування поданого відзиву ОСОБА_1 вказує на судові рішення, в яких встановлена протиправність дій та рішень відповідача.

Щодо психологічної експертизи, то позивач звертає увагу, що психологічна експертиза не встановлює розмір компенсації спричинених страждань заподіяних ушкодженням здоровя, це питання вирішується лише судом.

Вказує, що при розгляді справи відповідач навіть не намагався спростувати факти заподіяння моральної шкоди та довести неадекватність (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем, відповідач погодився з висновками судової експертизи із зауваженням, а саме: суд приймаючи рішення має врахувати те, що 50 000 грн та 127 578,68 грн моральної шкоди вже сплачено.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що фізична особа-підприємець (далі ФОП) ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт господарювання 19.08.2016, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за видом діяльності: діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту.

03.10.2016 позивачем та Державною податковою інспекцією у м. Черкасах Головного Управління ДФС у Черкаській області укладено договір №031020161 про визнання електронних документів. Предметом вказаного договору є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях як оригіналу.

В період з 03.01.2017 року по 11.06.2017 року позивачем на реєстрацію було направлено 41 податкову накладну та 4 податкові декларації, але жодна з них не була прийнята, про що є відповідні квитанції контролюючого органу.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 у справі №823/139/17, залишеним без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.17 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії службових осіб ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області щодо зупинення реєстрації електронних документів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Зобов`язано ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, виписані ФОП ОСОБА_1 : №12 від 21.12.2016, №13 від 29.12.2016, №14 від 29.12.2016 та визнати такими, що подані датою (операційним днем) та часом фактичного отримання податковим органом засобами електронного зв`язку для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних 03.01.2017. Зобов`язано ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області поновити для фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДФС як оригіналу.

В подальшому вказана Постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 у справі №823/139/17 постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 25.05.2021, справа N823/139/17, залишеною без змін Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2021, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії службових осіб ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області щодо неприйняття для реєстрації електронних документів ФОП ОСОБА_1 на підставі протоколу засідання робочої групи з організації комплексного відпрацювання податкових ризиків з податку на додану вартість ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області №53 від 29.12.2016. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 03.05.2017, справа № 823/541/17, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 року, визнано неправомірними дії державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області щодо відмови в прийнятті податкової декларації з ПДВ за лютий 2017 поданої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 . Зобов`язано державну податкову інспекцію у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області зареєструвати декларацію з ПДВ за лютий 2017 подану фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за датою подання 17.03.2017 року. Вказаною постановою, зокрема, встановлено, що «згідно виписки з ЄДРПОУ, а також пояснень від 16.01.2017 наданих ОСОБА_1 старшому оперуповноваженому ВОСА ПДВ ОУ ГУ ДФС у Черкаській області встановлено, що він зареєстрований, як фізична особа-підприємець за адресою прописки та проживання: АДРЕСА_1 , з 10.07.2001. В судовому засіданні представник податкового органу не зміг надати належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт зміни місцезнаходження позивача. Тобто, суд дійшов висновку, що договір про визнання електронних документів від 03.10.2016 № 031020161, що був укладений між позивачем та ДПІ у м. Черкасах був розірваний податковим органом безпідставно, без наявних на те умов, що визначені в самому договорі».

Позивач вказує, що наслідками протиправного припинення 03.01.2017 року дії Договору №032020161 від 03.10.2016 року та тривалого невиконання судового рішення у справі відповідачем стало: неможливість здійснення підприємницької діяльності з 03.01.2017 року; відверте знущання над зусиллями позивача поновити підприємницьку діяльність; порушення зобов`язань по договорам з контрагентами, зокрема з ПАТ «Управління Механізації Будівництва -23, що завдало шкоди діловій репутації та призвело до втраченої вигоди та прямих збитків на суму 203 992, 00 грн.; звернення в суди для відновлення свого порушеного права, витрати на судовий збір та правничу допомогу; душевні страждання, переживання та відчуття невизначеності на реалізацію намірів позивача, тривале знаходження в стані постійного стресу завдало значної шкоди здоров`ю позивача, а саме призвело до розвитку цукрового діабету, внаслідок постійного стресу, про що свідчать витяги з медичної карти та листки непрацездатності в матеріалах справи. Крім того, наслідком протиправних дій відповідача стала II група інвалідності, яка встановлена медико-соціальною експертною комісією, що підтверджує довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №875599 від 10.01.2018 року.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.11.2017, справа N 823/1294/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2018 року та постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 08.08.2018 року позовні вимоги позивача задоволено повністю, визнано протиправними дії головного державного ревізора інспектора відділу контрольно перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Черкаській області Сердюка С.О. щодо проведення позапланової виїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2017, за результатами якої складено акт від 16.08.2017 №337/23-00-13-0117/ НОМЕР_1 про результати позапланової виїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2017.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 року в справі №823/1778/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018 року та постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 27.05.2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у Черкаській області (від 05.09.2017 № , № , № , № . Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судового збору у розмірі 8000 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 року в справі №823/1503/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018 року та постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 27.05.2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Черкаській області від 05.09.2017 № Ф- на суму 19372,14 грн. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 05.09.2017 № про нарахування штрафних санкцій на суму 1937,21 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1600 грн.

Суди дійшли висновку, що оскільки дії податкового органу при проведенні документальної перевірки, за результатами якої складено акт від 16.08.2017 № 337/23-00-13-0117/ НОМЕР_1 , є протиправними, то повідомлення-рішення, вимога і рішення, прийняті за результатами такої перевірки, є такими, що не ґрунтуються на нормах закону і підлягають скасуванню.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 у справі №823/409/18 в задоволенні позову відмовлено. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2018 року, яка залишена без змін Ухвалою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 17.09.2018 року, апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року та ухвалено нове судове рішення, яким задоволено позов. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 11.12.2017 № 2136 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 у справі №823/1601/18, яке залишено без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Черкаській області щодо проведення позапланової невиїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 14.02.2018 №91/23-00-13-0214/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ Оліра-Трейд, ТОВ Компанія Грід за період з 01.07.2017 по 31.07.2017. Визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.03.2018 року №.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 у справі №2340/2925/18 у задоволенні позову відмовлено. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019 року у справі №2340/2925/18, апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року скасовано. Провадження у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання дій протиправними та скасування рішень закрити (у зв`язку з тим, що відповідач самостійно відкликав спірне рішення).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 у справі №580/1596/19, залишеним без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Комісії Головного управління ДФС у Черкаській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації про внесення до Журналу ризикових платників фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , що оформлено протоколом №4 від 27.03.2018. Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Черкаській області щодо зупинення реєстрації податкової накладної ФОП ОСОБА_1 від 07.03.2019 № 4. Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати днем фактичного подання в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ФОП ОСОБА_1 від 07.03.2019 № 4. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10.06.2021, справа № 580/934/20, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій службових осіб Головного управління ДПС у Черкаській області щодо прийняття рішення від 04.02.2020 №19192 про віднесення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до категорії ризикових платників податків відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2021 року у справі №580/934/20 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року скасовано та прийнято нове. Про задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій службових осіб Головного управління ДПС у Черкаській області щодо прийняття рішення від 04.02.2020 року №19192 про віднесення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до категорії ризикових платників задовольнити. Визнано протиправними дії службових осіб Головного управління ДПС у Черкаській області щодо прийняття рішення від 04.02.2020 року №19192 про віднесення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до категорії ризикових платників.

У справі №925/1300/18, рішенням господарського суду м.Києва від 19.10.2020 року, залишеним без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 року, яким позов ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Черркаській області задоволено частково та стягнуто з державного бюджету України на його користь моральну шкоду у розмірі 127 578,68 грн встановлено наступні обставини: «водночас, у спірній ситуації неправомірну поведінку працівників Головного управління ДФС у Черкаській області можна оцінити як таку, що є психотравмуючою для позивача. До таких висновків суд дійшов аналізуючи характер вчинення цих дій. Зокрема, посадові особи не тільки не виконали дії, які слід вчиняти у випадку не виявлення контролюючим органом під час виходу на перевірку за адресою платника податків, а й багаторазово, близько трьох місяців, за відсутності законних підстав, намагались у будь-що скласти акт про порушення позивачем законодавства. Подальше винесення незаконних рішень і вимоги цілком обґрунтовано могло сприйматись позивачем як фактори, що свідчать про позбавлення відчуття життєвої захищеності та пригнічення, оскільки є не тільки проявом використання владних повноважень у публічно правових відносинах, у яких позивач і відповідач не є рівноправними, а й можливістю настання негативних наслідків для платника податків у разі несплати грошового зобов`язання: виникнення права податкової застави на майно платника податків, нарахування пені тощо. Крім того, такі дії Головного управління ДФС у Черкаській області впливають на ділову репутацію позивача як суб`єкта господарювання, оскільки, через призму тривалості, мають характер її приниження. Все це у своїй сукупності дає підстави суду вважати завдання неправомірними діями і рішеннями Головного управління ДФС у Черкаській області моральної шкоди позивачу, яка полягає у душевних стражданнях позивача, а також приниженні його ділової репутації. Ця шкода перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями і рішеннями Головного управління ДФС у Черкаській області, які є неправомірними та винними.»

У зазначеній справі підставою для відшкодування моральної шкоди стали судові рішення у адміністративних справах № 823/1294/17, №823/1503/17, №823/1778/17.

При цьому, з постанови Північного апеляційного господарського суду від 05 квітня 2021 року у справі №925/1300/18 видно, що судом взято до уваги погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 .

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.02.2019 справа №925/1196/18, залишеним без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 та Постановою Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 позов задоволено частково. Стягнуто з Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 203992 грн збитків, 50000 грн відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 3809, 88 грн.

У вказаній справі установлено: «рішенням Господарського суду Черкаської області від 14.11.2017 у справі №925/1308/17 позов ПАТ «Управління Механізації Будівництва-23» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто на користь ПАТ «Управління Механізації Будівництва-23» 200000,00 грн пені та 3992,00 грн судового збору. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи на виконання рішення господарського суду позивач перерахував на користь ПАТ «Управління Механізації Будівництва-23» 200000,00 грн пені та 3992,00 грн судового збору. Задовольняючи адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до суб`єкта владних повноважень про визнання протиправними дій службових осіб Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області, адміністративний суд встановив протиправність дій та вину заподіювача шкоди (яка презюмується). Таким чином, судом встановлено, що внаслідок протиправних дій службових осіб Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області позивач поніс витрати у вигляді збитків, пов`язані із відновленням свого порушеного права, на суму 203992,00 грн». Щодо стягнення моральної шкоди у вказаній справі судом першої інстанції зазначено: оскільки внаслідок протиправних дій відповідача 2, позивач поніс реальні збитки, був певний час незаконно позбавлений права на ведення своєї підприємницької діяльності, що за твердженням позивача негативно вплинуло на стан його здоров`я (що підтверджується листами непрацездатності, які містяться в матеріалах справи), а також негативно вплинуло на його ділову репутацію, суд вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди. Проте, керуючись засадами розумності та виваженості, суд вважає за необхідне зменшити розмір заявленої до стягнення моральної шкоди до 50000,00 грн».

У справі №925/245/19 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС України у Черкаській області, ГУ Державної казначейської служби України у Черкаській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих протиправними діями ГУ ДФС у Черкаській області, на яку посилається ГУ ДПС У Черкаській області, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 19 вересня 2019 року, погодився з висновками місцевого та апеляційного господарських судів про ненадання позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди, перенесення моральних страждань і переживань, ушкодження здоровя та причинного зв`язку між такою шкодою та діями (рішеннями) відповідача. Враховуючи наведене, Верховний Суд вважав правильними та обґрунтованими висновки судів про відмову у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 з огляду на не доведення ним повного складу цивільного правопорушення та визнання необгрнутованими і недоведеними заявлених до стягнення збитків і моральної шкоди. Доводи скаржника про ненадання судами попередніх інстанцій оцінки наявному у матеріалах спраи доказу моральної шкоди суд відхилив, як безпідставний, оскільки копія пенсійного посвідчення в якому зазначено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, позивач подав на підтвердження звільнення його від сплати судового збору та як на доказ завдання йому моральної шкоди у позовній заяві не посилався».

Окремо, колегія суддів звертає увагу, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року у спарві №580/2091/21 залишено без змін ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2021, якими відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Черкаській області про компенсацію моральної шкоди та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь позивача моральну шкоду, завдану протиправними діями та рішеннями посадових осіб Державної податкової інспекції у м. Черкасах, Головного управління ДФС у Черкаській області та Головного управління ДПС у Черкаській області в розмірі 1 200 000 грн, оскільки ця позовна вимога має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що у зв`язку із неправомірними діями та рішеннями відповідача, які підтверджені низкою адміністративних спарв за його позовами, йому було завдано моральної шкоди.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За приписами пунктів 5, 10-1 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі статті 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною - утверджувати та забезпечувати її права.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04, п. 64, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав психологічних страждань та розчарувань, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема, через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89, від 20 жовтня 2011, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, п. 71, 22 листопада 2005).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 750/6330/17.

Відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, має на меті, як компенсацію потерпілому завданих збитків, так і запобігання вчинення суб`єктом владних повноважень такого у майбутньому, зокрема, шляхом здійснення превентивних заходів для удосконалення виконання своїх функцій, спрямованих на інтереси людини.

Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Як на підставу для відшкодування моральної шкоди позивач посилався на судові рішення ухвалені з 2017 по 2021 роки, в результаті розгляду яких встановлені обставини щодо неправомірних дій відповідача як суб`єкта владних повноважень та органу публічної влади по відношенню до ФОП ОСОБА_1 .

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зокрема, це судові рішення у справах№823/139/17, №823/541/17, №823/1294/17, №823/1778/17, №823/1503/17, №823/409/18, №823/1601/18, №2340/2925/18, №580/1596/19, №580/934/20, які у даному випадку мають преюдиціальне значення і факт неправомірності прийняття відповідачем рішень та протиправності його дій не підлягає доведенню.

Водночас, як вірно зазначено ГУ ДПС у Черкаській області у поданій апеляційній скарзі, що рішення судів у адміністративних справах №823/1294/17, №823/1778/17 та №823/1503/17 були предметом розгляду та покладені в основу судових рішень у справі №925/1300/18, якими стягнуто з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 127 578,68 грн.

Отже, відшкодування моральної шкоди на підставі того, що дії відповідача були визнані протиправними у зазначених судових рішеннях, які набрали законної сили не можуть бути підставою для повторного відшкодування моральної шкоди, оскільки призведе до її подвійного стягнення з одних і тих же підстав.

Щодо погіршення стану здоров`я позивача внаслідок неправомірних дій відповідача, що підтверджується листами непрацездатності та виписками з історії хвороби, витягами з медичної картки позивача, то колегія суддів враховує, що обставини проходження стаціонарного лікування з 30.08.2017 року по 08.09.2017 року (листок непрацездатності серія АДЗ №456328 за період з 30.08.2017 року по 08.09.2017 року) також були враховані при ухваленні судового рішення у справі №925/1300/18.

В той же час, у даний період часу також слухалася справа №823/541/17, яка є однією з підстав розгляду даної справи щодо відшкодування моральної шкоди, а тому колегія суддів приходить до переконання, що погіршення стану здоров`я позивача також пов`язано із розглядом вищевказаної справи та систематичним порушенням його прав з боку органів публічної влади.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрнутовують вимоги і заперечення учасників спарви, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Згідно з вимогами норм частин 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спарві доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124-22/7912-ПС від 20.10.2022 року проведеного в рамках розгляду даної справи, експертом зазначено наступне: «ситуація, що є предметом позову (незаконні дії відповідача, які встановлені рішеннями судів в адміністративних справах, що завдало шкоди діловій репутації позивача та призвело до порушення ділових зв`язків, зобов`язань по господарським договорам, опису майна позивача, унеможливило підтримання достатнього життєвого рівня позивача та його сім`ї) є психотравмувальною для ОСОБА_1 … За умов визнання судом заподіяння під експертному ОСОБА_1 моральної шкоди, орієнтовний розмір її компенсації може становити 108 мінімальних заробітних плат, розмір якої встановлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду.»

Відповідач в апеляційній скарзі наголошував на тому, що висновок експерта є однобічним та суб`єктивним, оскільки відображає лише думку та ставлення позивача до вказаних подій, а також охоплює більш широкий період правовідносин між учасниками справи.

Колегія суддів, зауважує, що основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

Тому, очевидно, що експертом запитується та з`ясовується думка підекспертного щодо подій, які для нього є ймовірно психотравмувальними, що і є основним завданням проведення зазначеної експертизи.

Клопотань про призначення повторної судово-психологічної експертизи від учасників справи не надходило.

В експертизі також зазначено, що при вирішенні орієнтовного розміру компенсації моральної шкоди не враховувалися попередні рішення в справах №925/1196/18, №925/1300/18, №580/1596/19, №925/245/19, №580/924/20, де питання моральної шкоди з вказаних підтсав вже розгяладлося, оскільки вирахування остаточної суми випалти не входить до компетенції експерта.

З огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, враховуючи тривалість вчинення позивачем дій щодо захисту його порушених прав у судах, у зв`язку з неправомірним прийняттям відповідачем рішень та дій, порушення ділових зв`язків, припинення ним господарської діяльності, а також виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що таким критеріям відповідає розмір моральної шкоди у сумі 75 000, що є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 травня 2022 року у справі №569/1984/20 (провадження № 61-17089св21).

Колегія суддів бере до уваги положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (пункт 32 рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною четвертою статті 376 ЦПК україни зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що апеляціна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, апеляційна скарга ГУ ДПС у Черкаській області підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні в частині мотивів часткового задоволення позову та сумі відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга ГУ ДПС у Черкаській області підлягає частковому задоволенню з держави на користь відповідача підлягає компенсація сплаченого судового збору у розмірі 851,25 грн (позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, а тому звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях).

Крім того, підлягають перерозподілу судові витрати за проведення експертизи та судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції пропорційно розміру задоволених позовних вимог (5% від ціни позову 1 500 000 грн).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2022 року змінити в частині мотивів прийнятого рішення у відповідності до даної постанови та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди з 300 000 грн до 75 000 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з оплатою експертизи у розмірі 475, 73 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Черкаській області на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 567,50 грн.

Компенсути за рахунок держави понесені Головним управлінням ДПС у Черкаській області судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 851, 25 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2023 року.

Судді: