Справа № 352/450/22
Провадження № 22-з/4808/17/23
Головуючий у 1 інстанції Олійник М.Ю.
Суддя-доповідач Бойчук
13 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Бойчука І.В.,
суддів: Пнівчук О.В., Мальцевої Є.Є.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника Комунального підприємства «Інноваційна компанія» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Інноваційна компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду від 01 грудня 2022 року під головуванням судді Олійника М.Ю. у м. Івано-Франківську,
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Тисменицького районного суду від 01 грудня 2022 року змінено в частині розподілу судових витрат, зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь КП «Інноваційна компанія» судових витрат за надання професійної правничої допомоги до 5 000 грн. В решті рішення суду залишено без змін.
Представник КП «Інноваційна компанія» подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення судових витрат, понесених у суді апеляційної інстанції.
Вказана заява надійшла до Івано-Франківського апеляційного суду 03 лютого 2023 року. Копію заяви про ухвалення додаткового рішення 02 лютого 2023 року направлено ОСОБА_1 поштовим відправленням.
Заява обґрунтована тим, що в зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді відповідачем понесено витрати на професійну правничу допомогу. У відзиві на апеляційну скаргу надано суду орієнтовний розрахунок судових витрат, які КП «Інноваційна компанія» очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Адвокатом було надано відповідачу необхідні види професійної правничої допомоги відповідно до укладеного сторонами договору про надання правової (правничої) допомоги від 19.01.2023, в якому встановлено фіксований розмір гонорару за ведення цієї справи. Сторонами 31.01.2023 було підписано акт наданих послуг, а 02.02.2023 було здійснено оплату за договором про надання правової (правничої) допомоги.
Просить стягнути з позивача на користь КП «Інноваційна компанія» витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 000 грн.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року заяву призначено до розгляду без виклику учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції свої міркування або заперечення стосовно заяви про стягнення на користь позивача судових витрат.
ОСОБА_1 подав клопотання про зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Вказує, що з урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію значимості дій адвоката у справі, виходячи з її конкретних обставин, зазначені представником відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн є завищеними, не є належним чином обґрунтованими, що суперечать принципу розподілу судових витрат.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу, яку представник відповідача просить стягнути з нього, є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг.
Просить зменшити розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу на користь КП «Інноваційна компанія» до 1 000 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, враховуючи таке.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Відповідно до ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.
Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що відповідачем очікується понесення витрат за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції у цій справі. Відповідно до попереднього розрахунку таких витрат відповідач очікував понести витрати у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.
В судовому засіданні апеляційного суду 01.02.2023 представник КП «Інноваційна компанія» зробив заяву, що докази фактичного розміру судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляційним судом, оскільки на момент розгляду справи підприємство ще не здійснило оплату за договором про надання правової (правничої) допомоги.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI).
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
З урахуванням конкретних обставин справи, зокрема ціни позову, суд може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. При визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
На підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції заявником подано копії договору про надання правової (правничої) допомоги № Ю-16/01/23, укладеного між КП «Інноваційна компанія» та адвокатом Устінським А.В. 19.01.2023, акта від 31.01.2023 наданих послуг № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги № Ю-16/01/23 від 19.01.2023, а також платіжного доручення № 852 від 02.02.2023 на суму 10 000 грн.
Відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги клієнт доручає, а адвокат відповідно до чинного законодавства України приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. В рамках цього договору адвокат може надавати наступні послуги: здійснення аналізу апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду від 01 грудня 2022 року у цій справі; надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, складення заяв по суті справи, з процесуальних питань, інших документів правового характеру; представництво інтересів в апеляційному суді; надання клієнту інших видів правової допомоги, визначених чинним законодавством.
Згідно п. 4.1. договору за надання правової (правничої) допомоги в суді апеляційної інстанції (підготовка відзиву на апеляційну скаргу, представництво інтересів в суді тощо) у цій справі клієнт сплачує фіксований гонорар у розмірі 10 000 грн. Зазначена сума гонорару включає в себе всі види правової допомоги, надані адвокатом в Івано-Франківському апеляційному суді.
З акта наданих послуг № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги № Ю-16/01/23 від 19.01.2023, складеного КП «Інноваційна компанія» та адвокатом Устінським А.В. 31.01.2023, убачається, що адвокатом надано підприємству правову (правничу) допомогу, зокрема опрацьовано апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підготовлено відзив на таку. Розмір фіксованого гонорару становить 10 000 грн. У вказаний гонорар включаються й інші послуги, які будуть надані клієнту в рамках цієї справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до копії платіжного доручення № 852 КП «Інноваційна компанія» 02.02.2023 перерахувало на рахунок ФОП ОСОБА_3 кошти в сумі 10 000 грн, з призначенням платежу: оплата за надану правову допомогу згідно акта № 1 від 31.01.2023 та договору № Ю-16/01/23.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу згідно заяви представника КП «Інноваційна компанія», апеляційний суд враховує заперечення позивача і чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, обґрунтованість розміру цих витрат, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності таких витрат.
Апеляційний суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному розмірі з позивача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності цих витрат.
З опису послуг вбачається, що відповідачу адвокатом Устінським А.В. надавалися послуги на правничу допомогу, які полягали у здійсненні ним аналізу матеріалів та доводів апеляційної скарги, складання відзиву на апеляційну скаргу. Також адвокат Устінський А.В. брав участь у судовому засіданні 01.02.2023.
Цей же адвокат здійснював підготовку відзиву на позовну заяву та брав участь в розгляді цієї справи в суді першої інстанції, а тому був ознайомлений з матеріалами та обставинами справи.
Суд зазначає, що предмет спору у цій справі не є складним, відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних, процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не можуть займати значної витрати часу на їх виготовлення і вироблення правової позиції в спірних правовідносинах.
Дослідивши відзив на апеляційну скаргу, слід зазначити, що викладені в ньому доводи про обставини справи є по суті такими ж як і у відзиві на позовну заяву, який подано представником відповідача до суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що складення відзиву на апеляційну скаргу не потребувало додаткових зусиль та знань, великої тривалості часу адвоката, як і відсутня необхідність у додатковому аналізі обставин справи та вивченні нормативно-правової бази. Таким чином, відшкодування заявлених відповідачем витрат у розмірі обумовленого сторонами угоди гонорару в сумі 10 000 грн з посиланням на включення у такий всіх видів правової допомоги і надання їх у вигляді підготовки відзиву на апеляційну скаргу, в яку входитьздійснення аналізу матеріалів та доводів апеляційної скарги, участі в судовому засіданні та інших не означених послуг, які будуть надані клієнту в рамках цієї справи, без урахування складності справи, інших істотних обставин, витраченого адвокатом часу, суперечить принципу розподілу судових витрат. Розмір таких витрат є надто завищеним та необґрунтованим.
Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що виконані адвокатом роботи, з урахуванням їх незначної складності, тривалості судового засідання не відповідають критерію реальності адвокатських витрат, а зазначений заявником розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн належним чином не обґрунтований, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
З огляду на подані представником відповідача процесуальні документів, доказове наповнення матеріалів справи та їх об`єм, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, апеляційний суд вважає, що обґрунтованими і пропорційними до предмета спору є витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000 грн, які слід стягнути з позивача на користь відповідача.
Керуючись ст. 133, 137, 141, 270, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Заяву представника Комунального підприємства «Інноваційна компанія» про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Інноваційна компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду від 01 грудня 2022 року.
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст додаткової постанови складено 13 лютого 2023 року.
Суддя-доповідач: І.В. Бойчук
Судді: О.В. Пнівчук