ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2143/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Дерій А.С.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

сторони не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Сластнікової Г.О., про постановлення окремої ухвали відносно адвоката Кучерука М.В. за зловживання процесуальними правами представником позивача, подане в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , про стягнення суми страхового відшкодування,

встановив:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , про стягнення суми страхового відшкодування.

До суду від представника відповідача - адвоката Сластнікової Г.О., надійшло клопотання про постановлення окремої ухвали відносно адвоката Кучерука М.В. за зловживання процесуальними правами та доведення її до відома Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області для вжиття відповідних заходів. В обґрунтування клопотання зазначено, що представник позивача ввів суд в оману щодо фактичних обставин справи, зокрема, при розгляді клопотання про призначення експертизи повідомив, що транспортний засіб позивача не відремонтовано. Вказане, було підставою для відмови судом у клопотанні сторони відповідача про огляд транспортного засобу та, як наслідок, постановлення судом ухвали про призначення експертизи, яка суперечить п. 8,5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених Наказом МЮУ, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/2/2092. З огляду на те, що до призначення експертизи матеріалами справи не було встановлено тієї обставини, що автомобіль позивача частково відремонтовано, сторона відповідача була позбавлена можливості оскаржити ухвалу суду про призначення експертизи. На думку сторони відповідача, дії представника позивача щодо умисного введення в оману учасників справи та суду не мають залишитися поза увагою суду та мають бути покарані заходами впливу.

Представник відповідача - Сергієнко Н.О. в судовому засіданні підтримала вказане клопотання.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Пояснив, що йому не було відомо, що позивач частково здійснив відновлювальний ремонт транспортного засобу. Позивач його повідомив лише про заміну колеса.

Сторони в судове засідання не з`явились. Судом про розгляд справи повідомлялись належним чином, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання сторони відповідача без їх участі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити за наступних підстав.

Звертаючись до суду із даним клопотанням про постановлення у справі окремої ухвали відносно представника позивача, сторона відповідача, серед іншого, вказувала на те, що адвокат в рамках розгляду даної справи діяв із порушеннями вимог ст. 44 ЦПК України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що не сприяло належному здійсненню правосуддя та свідчить про неналежне виконання професійних обов`язків адвокатами.

Так, в ході розгляду справи стороною відповідача було заявлено клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, яке було задоволено частково.

При вирішені клопотання про призначення експертизи, представник позивача повідомив суду, що транспортний засіб позивача не відремонтовано, а тому суд дійшов висновку, що експертизу слід проводити шляхом безпосереднього огляду автомобіля марки Toyota FJ Cruiser д.н.з. НОМЕР_1 .

Перевіряючи обґрунтованість вимог клопотання, суд приймає до уваги те, що права і обов`язки учасника справи передбачені статтею 43 ЦПК України.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1ст. 44 ЦПК).

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч.ч. 3, 4 ст. 44 ЦПК України).

Суть зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідки щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові (постанова Верховного Суду від 03 червня 2020 року, справа№ 318/89/18(провадження № 61-128св19).

Таким чином, факт зловживання правами полягає у тому, що дії, які ї складають, вчиняються з видимістю реалізації законних прав особи. Механізм зловживання процесуальними правами відображає те, що особа, яка бажає мати певний результат, вчиняє процесуальні дії, схожі на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату.

Верховний Суд в постанові від 09.02.2021 у справі №910/5251/20 звернув увагу, що процесуальним законом вимагається та забезпечується належна поведінка сторони в суді, що також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду. Адже, правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб.

У випадку зловживання процесуальними правами адвокатом або прокурором суд може постановити окрему ухвалу, яка надсилається кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури або прокурорів відповідно.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність ).

Адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом, а адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність ).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків або іншого порушення законодавства адвокатом (частина друга статті 262 ЦПК України).

Як вже зазначалось вище, представник позивача повідомив, що йому не було відомо, на час вирішення судом клопотання про призначення експертизи, про те, що транспортний засіб позивача було частково відремонтовано .

Постановлення окремої ухвали є правом суду у разі встановлення судом підстав для окремої ухвали.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 року у справі № 761/32388/13-ц (провадження № 61-3251св18) зазначено, що при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону.

Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком.

Стороною відповідача, на переконання суду, не наведено достатніх підстав та аргументів для постановлення окремої ухвали в рамках розгляду даної справи.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи стороною відповідача не доведено наявність ознак порушення адвокатом Кучеруком М.В. вимог процесуального закону в рамках розгляду даної справи, судом не встановлено підстав для звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури для вжиття заходів відповідного реагування, а відтак клопотання сторони відповідача - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 262 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Сластнікової Г.О., про постановлення окремої ухвали відносно адвоката Кучерука М.В. за зловживання процесуальними правами представником позивача, подане в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , про стягнення суми страхового відшкодування - залишити без задоволення,

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Ю.С.Мицик