ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/4596/21 Номер провадження 22-ц/814/1389/23Головуючий у 1-й інстанції Курганникова О.А. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справуза апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2021 року, ухвалене суддею Курганниковою О.А., повний текст рішення складено дата не вказана

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В:

17 червня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавца, в якому просив суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованості за кредитним договором №HALEAD40308464 від 17.11.2010 року у розмірі 29 432,21 грн. та сплачений судовий збір.

Позовна заява мотивована тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» та підписав кредитний договір №HALEAD40308464 від 17.11.2010 року, згідно якого отримав кредит у розмірі 32 981,01 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,67% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.11.2014 року. Позивач свої зобов`язання виконав та надав ОСОБА_3 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. На час його смерті разом з ним постійно проживали відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Таким чином, позивач вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємицями ОСОБА_3 , оскільки прийняли спадщину, до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Від позивача було направлено листа з вимогою погашення боргу, але заборгованість погашена не була, тому позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що доказів про отримання відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у спадщину майна після ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , суду не надано. Таким чином АТ КБ «Приватбанк» не довів, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повинні відповідати за борги померлого ОСОБА_3 в межах вартості майна, одержаного у спадщину, оскільки будь-якого майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спадок після ОСОБА_3 не отримували.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк»», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , претензія до спадкоємців померлого одержана нотаріальною конторою та зареєстрована по книзі обліку спадкових прав №470 та приєднана до спадкової справи №103/2014. Вказує, що відповідачі постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вони є такими, що прийняли спадщину, до складу якої входять у тому числі, і кредитні зобов`язання померлого позичальника. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заявили про відмову від прийняття спадщини, відповідачі таких доказів не подали. Відповідач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_3 , тобто є спадкоємцем першої черги. Вказує, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1296 ЦК України. 31.07.2020 року до спадкоємців було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, проте ніяких- дій ними вчинено не було. При цьому посилається на відповідні постанови Верховного Суду. Вказує, що позивач як кредитор спадкодавця самостійно не має можливості встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини, оцінити їх в грошовому еквіваленті, тому при встановленні факту відсутності такої інформації для повного і всебічного з`ясування обставин справи суд повинен був самостійно встановити дану інформацію.

Відзив на апеляційні скарги не надходив.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року у справі відкрито апеляційне провадження (т.2 а.с. 102).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року справа призначена на апеляційного розгляду на 02.06.2022 року о 12-20 год., з викликом учасників справи (а.с. 107).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 05.08.2022 року дана справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (а.с. 108).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.08.2022 року справа призначена до розгляду на 20 лютого 2023 року о 10-20 год., з повідомленням учасників справи ( а.с. 109).

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися учасники справи, позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 07.02.2023 року судової повістки про виклик до суду у цивільній справі на офіційну електронну адресу у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 113), заяв та клопотань від нього про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 026 серпня 2022 розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (див. mutatis mutandis рішення у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.89, N 11681/85)).

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, рішення у справах "Олександр Шевченко проти України" (Case of Aleksandr Shevchenko v. Ukraine) від 26.04.2007, N 8371/02 та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) від 14.10.2003, заява N 50966/99)).

Таким чином, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів для прискорення процедури розгляду. Скаржник, подавши апеляційну скаргу, з метою добросовісного користування процесуальними правами учасника судового процесу згідно з вимогами ст. 44 ЦПК України повинен виявляти інтерес до відомого йому провадження, зокрема, щодо руху поданої ним скарги та результату розгляду її судом.

Отже, колегія суддів бере до уваги, що саме позивач АТ КБ «ПриватБанк» є ініціатором апеляційного провадження, а тому, звернувшись з апеляційною скаргою у справі, він є безпосередньо зацікавленим вчиняти дії з метою одержання інформації про хід та стан справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 17.11.2010 року між АТ « КБ «ПриватБанк»» та ОСОБА_3 укладено договір на отримання кредиту у розмірі 32 981,01 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 21-23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, відповідно до копії свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 (а.с. 60).

Згідно наданого позивачем розрахунку за кредитним договором №HALEAD40308464 від 17.11.2010 року станом на дату смерті ОСОБА_3 утворилася заборгованість у розмірі 29 432,21 грн. (а.с. 18-20).

Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ « «ПриватБанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про пратику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Позивач в обґрунтування свого позову посилається на те, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 проживали разом з спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тому позивач вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 73,74).

Відповідно до кредитного договору №HALEAD40308464 від 17.11.2010 року ОСОБА_3 мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Першої Харківської міської державної нотаріальної контори від 12.05.2020 року №1124/02-14, претензія до спадкоємців ОСОБА_3 23.08.2013 року одержана, зареєстрована по книзі обліку спадкових справ №470 та приєднана до спадкової справи №103/2014. У разі звернення спадкоємців ОСОБА_3 до нотаріальної контори, зміст претензії буде доведено до їх відома (а.с. 69).

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як спадкоємців заборгованості за кредитним договором, яка існувала на час смерті спадкодавця (позичальника) ОСОБА_3 перед кредитором АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно ст. 1281 ЦК України (редакції від 11.08.2013 року, чинній на дату смерті позичальника) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

У позовній заяві позивач вказує, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, тому вважає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять також кредитні зобов`язання, спадкування цього обов`язку відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини, при цьому вказує, що згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів про отримання відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у спадщину майна після ОСОБА_3 суду не надано, позивач не довів, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повинні відповідати за борги померлого ОСОБА_3 в межах вартості майна, одержаного у спадщину, оскільки будь-якого майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спадок після ОСОБА_3 не отримували.

За змістом ст. 1281,1282 ЦК України задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватися у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №496/4489/16-ц вказано, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Отже, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Як встановлено судом першої інстанції і це вбачається з матеріалів справи, що 17.11.2010 року між ОСОБА_3 та АТ КБ «ПриватБанком» укладено кредитний договір №HALEAD40308464 у розмірі 32 981,01 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,67% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.11.2014 року (а.с. 21-23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер.

Згідно розрахунку заборгованості на час смерті ОСОБА_3 за кредитним договором №HALEAD40308464 від 17.11.2010 року рахується заборгованість у розмірі 29 432,21 грн., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту, за відсотками, комісії, пені (а.с. 18-20).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що 06.04.2020 року на адресу Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори кредитор АТ КБ «ПриватБанк» направив «Претензію кредитора» за вих. 01117HAH0S07Y від 06.04.2020 року, в якій вказував, що на теперішній час банку стало відомо, що боржник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , просив повідомити, чи заводилася спадкова справа після померлого боржника, просив включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ (а.с. 66-67).

28.04.2020 року за №1356/01-16 Четверта харківської міська державна нотаріальна контора на адресу АТ КБ «ПриватБанк» надала відповідь про те, шо згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , була заведена Першою харківською міською державною нотаріальною конторою (спадкова справа 103/2014), претензію направлено поштою до Першої харківської міської державної нотаріальної контори (а.с. 68).

12.05.2020 року за № 1124/02-14 Перша харківської міська державна нотаріальна контора на адресу АТ КБ «ПриватБанк» повідомила про те, що «Претензія кредитора» за вих. 01117HAH0S07Y від 06.04.2020 року до спадкоємців ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , одержана, зареєстрована по книзі спадкових справ за №470 та приєднана до матеріалів спадкової справи №103/2014. У разі спадкоємців ОСОБА_4 . До нотаріальної контори, зміст претензії буде доведено до їх відома. Згідно ст. 1282 ЦК України обов`язок задовольнити вимоги кредитора покладається на спадкоємців, а згідно п.п.4.16. п.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України 22.02.2012 року №295/5 та зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 року за №282/2095, нотаріус письмово повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину у разі наявності заборони, накладеної на спадкове майно, Отже, у разі наявності заборони Вас буде письмово повідомлено про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтва про право на спадщину. Надання вам будь-якої іншої інформації діючим законодавством не передбачено (а.с. 69).

У «Претензії кредитора» за вих. 01117HAH0S07Y від 06.04.2020 року на адресу Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори кредитор АТ КБ «ПриватБанк» вказував, що на теперішній час банку стало відомо, що боржник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 66-67), таким чином, позивач не вказує, коли саме йому стало відомо про факт смерті позичальника.

Колегія суддів звертає увагу, що ця «Претензії кредитора» за направлена АТ КБ «ПриватБанк» через 6 років після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

За змістом ч. 2-4 ст. 1281 ЦК України (у редакції, чинній на час смерті позичальника) законодавець розмежував строки пред`явлення вимоги наступним чином: 1) кредиторові спадкодавця слід протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги, 2) якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог. Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців, а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не вказує, коли йому стало відомо про прийняття спадщини спадкоємцями, але якщо він вважає, що вони фактично прийняли спадщину, то цей строк сплинув через рік після смерті позичальника.

Виходячи зі змісту відповіді Четвертої харківської міської державної нотаріальної контори від 28.04.2020 року за №1356/01-16 на адресу АТ КБ «ПриватБанк» про те, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , була заведена Першою харківською міською державною нотаріальною конторою під №103/2014, тобто, слід зробити висновок, що виходячи з номеру спадкової справи 103/2014, вона була заведена саме у 2014 році.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем суду не надано доказів про те, хто саме зі спадкоємців подав заяви про прийняття спадщини після смерті позичальника ОСОБА_3 , якого змісту ці заяви: про прийняття спадщини, чи про відмову; по справі невідомо, чи перебував померлий ОСОБА_3 на час смерті у шлюбі, ким доводяться відповідачі у справі померлому спадкодавцю.

Зокрема, позивач вказує, що відповідач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_3 , проте, докази про це у справі відсутні. На а.с. 36 міститься ксерокопія сторінки паспорта померлого ОСОБА_3 , на якому стоїть штамп про реєстрацію місця проживання: АДРЕСА_1 з 26.10.1988 р., також міститься штамп про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_5 24.02.1990 року, також міститься штамп про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 шлюбу 28.02.2006 р., на ньому напис вручну «помилково» і закреслено ручкою. Тобто, є незрозумілим сімейний стан спадкодавця ОСОБА_3 на час смерті, інших доказів щодо родинних стосунків між спадкодавцями та спадкоємцем позивачем у справі не надано. На а.с. 61 міститься ксерокопія сторінки паспорта № НОМЕР_2 , на якому стоїть відмітка про реєстрацію шлюбу 07.02.2015 року, невідомо кому належить цей паспорт, оскільки на а.с. 59, 62-63 містяться ксерокопії сторінок паспорта № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 .

До позову позивач додав своє клопотання від 05.05.2021 року про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якому просив суд розглянути даний позов у вказаному порядку без виклику сторін. (а.с. 2).

Також позивач додав до позову клопотання від 05.05.2021 року про витребування доказів у порядку ст .84 ЦПК України: з Центру надання послуг - довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою померлого ОСОБА_3 , з Першої харківської державної нотаріальної контори - копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 (а.с.11-13).

Згідно ч.ч. 1, 2 п.2,4 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не надав доказів того, що самостійно намагався отримати ці докази та які саме дії ним для цього вчинялися.

Крім цього, по справі вбачається, що на запит суду отримані Інформаційні довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 22.06.2021 року відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , проте, що місце їх проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 73,74), отже, адреси відповідачів збігаються з адресою спадкодавця ОСОБА_3 , яка значиться в кредитному договорі та його паспорті (а.с. 22,35).

Згідно ухвали суду першої інстанції від 22.06.2021 року, у даній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до розгляду на 21.07.2021 року (а.с. 75). Зі змісту ухвали вбачається, що клопотання позивача не були вирішені судом. Копії ухвали суду від 22.06.2021 року про відкриття провадження у справі були направлені на адресу позивача та відповідача ОСОБА_1 (а.с. 77,78). Рекомендований лист з документами на адресу відповідача ОСОБА_1 повернувся до суду не врученим (а.с. 90). Позивач отримав копію ухвали суду від 22.06.2021 року про відкриття провадження у справі, повинен був звернути увагу на те, що його клопотання не були вирішені, з червня 2021 року до листопада 2021 року позивач не заявляв повторно клопотання про витребування доказів, 11.11.2021 року у справі ухвалене заочне рішення суду, тобто, позивач до часу ухвалення рішення суду заяв та клопотань не подавав, на розгляді клопотання від 05.05.2021 року не наполягав.

Як слідує з позовної заяви та апеляційної скарги, позивач вважає відповідачів таким, що фактично прийняли, оскільки на день смерті спадкодавця (відкриття спадщини) вони постійно проживали з останнім, тому вважаються таким, що прийняли спадщину, доказів відносно того, що вони відмовилися від спадщини, чи не проживали разом з спадкодавцем, вони не надали, позивач наполягає на фактичному прийнятті відповідачами спадщини після померлого спадкодавця ОСОБА_3 .

У такому випадку, якщо позивач вважає відповідачів такими, що фактично прийняли спадщину після спадкодавця, то за змістом ч. 2 ст. 1281 ЦК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) кредитодавець мав би пред`явити свої вимоги до спадкоємців позичальника (з урахуванням дати отримання ним інформації про смерть клієнта) у разі фактичного прийняття спадщини спадкоємцями протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця, проте, позивач не вказує, коли йому стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_3 , а за змістом ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги, тобто протягом одного року після смерті спадкодавця, який вже сплинув.

Отже, крім зазначених судом першої інстанції підстав для відмови у позові, колегія суддів приходить до висновку, що позивач також не довів суду, коли саме він дізнався про смерть позичальника, не надав докази, ким доводяться відповідачі померлому позичальнику і чи є вони належними відповідачами після його смерті, тому позов не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що претензія банку до спадкоємців померлого одержана нотаріальною конторою та зареєстрована по книзі обліку спадкових прав №470 та приєднана до спадкової справи №103/2014, то ці доводи не впливають на законність рішення суду першої інстанції, оскільки ця претензія банком направлена нотаріусу 06.04.2020 року (а.с. 66), тобто через 6 років після відкриття спадкової справи у 2014 році, інших доказів щодо направлення претензії у попередні роки матеріали справи не містять, з вказаної претензії не вбачається, коли саме банк дізнався про смерть позичальника.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вони є такими, що прийняли спадщину, до складу якої входять у тому числі, і кредитні зобов`язання померлого позичальника, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заявили про відмову від прийняття спадщини, що відповідачі таких доказів не подали, що відповідач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_3 , тобто є спадкоємцем першої черги, то ці доводи не заслуговують на увагу та не є підставою для скасування рішення суду, оскільки позивач, будучи юридичною особою та будучи обізнаним у такій категорії спорів, не надав належних та допустимих доказів суду на підтвердження цих доводів.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1296 ЦК України, то ці доводи, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, не є підставою для скасування рішення суду. У справі ухвалено заочне рішення суду, відповідачі не були повідомлені про розгляд справи судом, конверт з документами повернувся до суду, відповідачі заяв не подавали, процесуальні права у справі не здійснювали, з матеріалів справи не вбачається, чи отримали відповідачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач як кредитор спадкодавця самостійно не має можливості встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини, оцінити їх в грошовому еквіваленті, тому при встановленні факту відсутності такої інформації для повного і всебічного з`ясування обставин справи суд повинен був самостійно встановити дану інформацію, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки позивач, як вбачається з матеріалів справи, самоусунувся від участі у справі, обмежився пред`явленням до суду позову та наданням клопотання про витребування доказів, не наполягав на забезпеченні доказів у справі, на стадії апеляційного розгляду суд позбавлений процесуальної можливості збирати докази за позивача, такого клопотання позивач не заявляв суду апеляційної інстанції, тому, виходячи, з принципів диспозитивності та безсторонності, суд не може самостійно встановити дану інформацію, яку позивач не надав суду для вирішення спору по суті.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов