Справа № 309/2430/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 лютого 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів : Кондора Р.Ю., Собослоя Г.Г.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2022 року у складі судді Савицького С.А., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,-

встановив :

У червні 2022 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що 01.06.2010 року Хустським районним судом розірваний шлюб, в якому вони з відповідачем перебували з 01.03.2008 року. Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею та знаходиться на її вихованні та утриманні. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області в цивільній справі №309/413/18 від 16.04.2018 року збільшено розмір аліментів та стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Позивач вказує на те, що з часу ухвалення вищевказаного рішення суду пройшло багато часу, її матеріальний стан погіршився, дитина сторін подорослішала, витрати на утримання дитини значно зросли, у позивачки не вистачає коштів для покриття всіх необхідних витрат на сина, його навчання, лікування, придбання одягу, оплати комунальних послуг та інших необхідних витрат. Відповідач ОСОБА_1 офіційно працевлаштований в Головному управління Національної поліції в Закарпатській області, має високий заробіток, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі.

За вказаних обставин, позивач просила змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів на утримання сина з 2000 грн. на розмір 1/2 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, і до досягнення ним повноліття.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2022 року заявлений позов задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 16.04.2018 року у справі № 309/413/18 на користь ОСОБА_3 , на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2000,00 грн. щомісяця на 1/4 частку від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бухтоярова О.В., просить скасувати дане рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування фактичних обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову. Зокрема, апелянт вказує на те, що заперечує проти доказів, використаних судом першої інстанції, а саме, довідки про місце його роботи та доходи, оскільки такі отримані судом в порушення ЦПК України. Так, ухвала суду про витребування доказів постановлена за клопотанням позивача, а не з власної ініціативи, однак про вжиття позивачем заходів щодо отримання довідки про доходи позивача, доказів звернення за отриманням таких, в ухвалі суду жодної мотивації нема. При цьому, доказів своїх доходів позивач не надала, так як такі відповідачу не надходили. Упередженість суду першої інстанції мала прояв і у винесенні ухвали про відмову у задоволенні заяви про розгляд справи в режимі відеоконференції. Окрім того, в апеляційній скарзі вказується на те, що позовна заява позивача не відповідала вимогам ст.175 ЦПК України, а отже не могла бути прийнята до розгляду і повинна була залишатись без руху, а в разі не усунення недоліків залишатись без розгляду. Позивачем не надано жодних доказів обставин наведених у позові, понесених витрат на утримання дитини, не подано докази про свої доходи, тощо. Натомість, судом не взято до уваги той факт, що у відповідача наявні зміни сімейного стану, про що до відзиву на позовну заяву були додані докази, що на його утриманні знаходиться дитина від другого шлюбу та дружина ОСОБА_6 , яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, а також додано копію пенсійного посвідчення матері відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2008 року, який розірваний рішенням Хустського районного суду Закарпатської області 01.06.2010 року.

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області в цивільній справі № 309/413/18 від 16.04.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн. щомісячно, до повноліття дитини.

13.07.2019 р. ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_7 , від якого у нього народилася дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії довідки Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 01.08.2022 р. № 848/106/2-2022, ОСОБА_6 з 07.06.2020 року до 24.12.2022 року перебуває у відпустці відповідно до ст.18 Закону України «Про відпустки» для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Як вбачається з копії довідки про доходи №1025 від 27.09.2022 року ТУ ДСА України в Закарпатській області, позивач ОСОБА_3 працює на посаді секретаря судових засідань, загальна сума заробітної плати за період з 01.03.2022 року по 31.08.2022 року складає в розмірі 17274,05 грн., що в середньому становить 2 879 грн. на місяць (а.с.61).

Згідно з довідки Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 06.09.2022 року відповідач ОСОБА_1 працює на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах, загальна сума заробітної плати за період з 01.03.2022 року до 31.08.2022 року складає 104015,53 грн., що в середньому становить 17335,92 грн. на місяць (а.с.57).

Ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 грн., з 1 липня 2744 грн., з грудня 2833 грн.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

З врахуванням зазначеного, доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру шляхом зміни способу їх стягнення.

Збільшуючи розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з 2000 грн. на 1/4 частку від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції правильно встановив і врахував, що з моменту присудження аліментів на дитину (2018 року) дитина сторін підросла і витрати на утримання сина значно зросли, матеріальне становище одержувача аліментів матері дитини, з якою проживає дитина погіршилися.

Визначений судом розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності та спрямований на захист інтересів дитини.

Той факт, що відповідач має на утриманні дитину від другого шлюбу та дружину, яка перебуває у відпустці по догляді за дитиною, а також твердження про допомогу його матері, яка отримує пенсію по інвалідності, не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї дитини від першого шлюбу. Довідка про доходи відповідача свідчить про достатній рівень його матеріального становища та спроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а тому вказані доводи апелянта не заслуговують на увагу.

За змістом ст.192 СК України у системному зв`язку із положеннями ст.182 СК України, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини, суд зобов`язаний виходити з пріоритету інтересів дитини.

Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Щодо заперечень апелянта проти доказів, використаних судом першої інстанції, а саме, довідки про місце його роботи та доходи, то такі не заслуговують на увагу, оскільки такі докази витребувані судом за клопотання позивача у зв`язку із посиланням відповідача у відзиві на позовну заяву про недоведеність його працевлаштування. Надані Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області документи, а саме довідка про доходи ОСОБА_1 та відомості про проходження ОСОБА_1 служби в Головному управлінням Національної поліції в Закарпатській області є належними, достовірними та допустимими доказами.

Доводи апелянта про упередженість суду першої інстанції з посиланням на відмову у задоволенні клопотання про розгляд справи на час воєнного стану в режимі відеоконференції не беруться до уваги, оскільки апеляційний суд звертає увагу, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Положення статті 212 ЦПК України не передбачають обов`язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони. Робота судів на території Закарпатської області на час дії воєнного стану, не припинялася. Дана справа неодноразово відкладалася. Відповідач та його представник не були позбавлений можливості подати письмові пояснення або будь-які інші документи засобами поштового або електронного зв`язку.

Безпідставними є також твердження в апеляційній скарзі, що позовна заява не відповідає ст.175 ЦПК України, а тому не могла була прийнята до розгляду з посиланням на те, що позивачем не вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача, його фактичну адресу, ціну позову, оскільки позовна заява подана з дотриманням вищевказаних норм, зокрема, відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України вказуються, якщо такі відомості позивачу відомі. При цьому, в даному випадку розмір аліментів позивачем визначено в частці від доходу відповідача, відтак ціна позову позивачем не зазначена в грошовій сумі.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2023 року.

Головуючий:

Судді: