Номер провадження: 22-ц/813/4317/23
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Ігнатенко П. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач): Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

за участю секретаря: Сидоренко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 24 листопада 2022 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Державної податкової служби в Одеській області, Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про знаття арешту з майна та припинення податкової застави,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» (далі ТОВ «Укрдебт Плюс») звернулося до суду із вказаним вище позовом, в якому просило: зняти арешт з квартири, яка належить ТОВ «Укрдебт Плюс» та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою про арешт майна 02.12.2013 Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області; припинити податкову заставу нерухомого майна, яке належить ТОВ «Укрдебт Плюс» та знаходиться за вказаною вище адресою зареєстровану на підставі Акту опису майна №40/15-32-53-09-16 виданого 21.07.2020 Головним управлінням ДПС в Одеській області.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 24 листопада 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Державної податкової служби в Одеській області, Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в частині позовних вимог про припинення податкової застави.

Відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Державної податкової служби в Одеській області, Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про знаття арешту з майна.

Не погоджуючись з ухвалою суду в частині відмови у відкритті провадження ТОВ «Укрдебт Плюс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 24 листопада 2022 року в цій частині скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів зазначено, що звернувшись з даним позовом ТОВ «Укрдебт Плюс» має на меті захистити своє право цивільне щодо розпорядження належним йому майном, про що самостійно вказує в позовній заяві. Позивач в даному випадку не має ніяких публічно-правових відносин з суб`єктом владних повноважень Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області, а тому заявлені вимоги не підлягають розгляду в порідку адміністративного судочинства. Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 20 серпня 2020 року у справі №808/2726/16, на думку скаржника, є безпідставним, оскільки в рамках вказаної справи оспорюється законність дій податкової служби та зроблені висновки щодо належного способу захисту платника податків по виключенню майна з податкової застави.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах оскарження та доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження в частині позовних вимог ТОВ «Укрдебт Плюс» про припинення податкової застави, суд першої інстанції виходив з того, що в даній справі зазначену вимогу не належить розглядати за правилами цивільного судочинства, а питання припинення податкової застави має бути вирішено в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Правила визначення юрисдикційності відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими регламентована предметна та суб`єктна юрисдикція адміністративних та цивільних судів, - це стаття 19 КАС України та стаття 19 ЦПК України.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна, або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово у своїх постановах указувала критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Приватноправові відносини, що характерні для цивільного судочинства вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю порушено його права, свободи чи інтереси. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно матеріалів справи ТОВ «Укрдебт Плюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Державної податкової служби в Одеській області, Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про знаття арешту з майна та припинення податкової застави. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31 січня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір та договір іпотеки, згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 . У зв`язку з невиконанням боржником своїх кредитних зобов`язань, ТОВ «Укрдебт Плюс», як набувач прав вимоги за вказаними договорами, зареєструвало за собою право власності на вказану вище квартиру. Однак реалізувати заставне майно позивач не має можливості, оскільки на нього накладено заборону відчуження: 06.12.2013 року арешт нерухомого майна Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області та 25.02.2 021 року податкова застава Головним управлінням ДПС в Одеській області. Накладення арешту та податкової застави на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, а отже порушується право власності ТОВ «Укрдебт Плюс», внаслідок чого позивач позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Тобто, зі змісту позовної заяви вбачається, що вимога про припинення податкової застави спрямована на захист майнового права позивача щодо права на предмет застави та права розпорядження належним йому майном, тобто про право цивільне, що свідчить про приватно-правовий характер спірних відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до частини першої статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, ТОВ «Укрдебт Плюс» у даній справі звернулося до суду не зі скаргою на дії суб`єкта владних повноважень, а з позовною заявою про звільнення майна з-під арешту та припинення податкової застави, зазначивши при цьому відповідачем фізичну особу колишнього боржника.

Отже, спірні правовідносини пов`язані з захистом майнових прав позивача щодо користування та розпорядження належним йому нерухомим майном, позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності не заявлені до органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства. Склад сторін визначає позивач в своєму позові. При цьому неналежність відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження по справі.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині припинення податкової застави в даній справі підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, є безпідставними з огляду на зміст заявленого позову та визначений позивачем суб`єктний склад сторін.

Відповідно п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині, як така, що ухвалена без дотримання вимог процесуального закону відповідно до п. 4 ч. 1ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа - направлення для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.374, 379, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 24 листопада 2022 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Державної податкової служби в Одеській області, Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в частині позовних вимог про припинення податкової застави, - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02.03.2023 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова