Справа № 359/9944/22
Провадження № 2/359/914/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Спаського А.Ю..

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, -

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2022 року Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі по тексту ДПМА «Бориспіль» або аеропорт, роботодавець) звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просило стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 687 295 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 10 309 грн. 43 коп.

Вимоги обґрунтовано тим, що 05 лютого 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено трудовий договір № 11-07/1-118/п, на підставі якого відповідача було прийнято на роботу на посаду агента з постачання групи матеріального забезпечення ІТ відділу комп`ютерних систем департаменту інформаційних технологій. В подальшому він переводився / переміщувався на різні посади у даному підприємстві, остання з яких провідний інженер з кібербезпеки відділу інформаційної безпеки. У зв`язку з цим між аеропортом та ОСОБА_2 укладались договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, оскільки посади, які обіймав відповідач, були пов`язані із зберіганням, обробкою, видаванням матеріальних цінностей на складах, базах, сховищах, камерах зберігання, коморах або інших спеціально відведених місцях зберігання.

На підставі наказу ДПМА «Бориспіль» від 29 липня 2021 року за № 01-07.4-22 «Про проведення обов`язкової інвентаризації» та наказу за № 01-07.4-23 «Про призначення робочих інвентаризаційних комісій по структурним підрозділам підприємства» від 04 серпня 2021 року на підприємстві проведено інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, товарно матеріальних цінностей, грошових активів, документів та розрахунків, що обліковуються за даними статей балансу аеропорту станом на 01 липня 2021 року. Результати інвентаризації оформлено протоколом засідання інвентаризаційної комісії, який затверджено наказом генерального директора № 01-07/1.4-8 від 30 вересня 2021 року. Даний протокол не містить даних, які б свідчили про виявлені розбіжності в обліку матеріальних цінностей, які для зберігання або для інших цілей передавались ОСОБА_2 .

Проте, у п. 29 вказаного протоколу зазначено, що для підтвердження наявності майна підприємства, яке знаходиться у строковому користуванні у суб`єктів господарювання на підставі укладених договорів, структурними підрозділами підприємства було направлено 7 запитів контрагентам щодо необхідності проведення обов`язкової інвентаризації.

На підставі наказу ДПМА «Бориспіль» № 11-07/1-1263/п «По особовому складу» від 13 жовтня 2021 року ОСОБА_2 звільнено за власним бажанням з роботи з посади провідного інженера з кібербезпеки відділу інформаційної безпеки.

В період з 20 жовтня по 10 грудня 2021 року у ДПМА «Бориспіль» проведено інвентаризацію, в тому числі і щодо роботи колишнього працівника ОСОБА_2 , у місцях зберігання та використання основних засобів, швидкозношуваних предметів, інших необоротних матеріальних активів та виробничих запасів. Дана інвентаризація проводилась у відсутність відповідача через його небажання продовжити трудові відносини на період проведення інвентаризації та відмови від участі у ній.

За результатом роботи інвентаризаційної комісії, оформленої протоколом № 23-27-100 від 17 грудня 2021 року, який затверджено 31 грудня 2021 року наказом генерального директора ДПМА «Бориспіль» за № 01-07.4-44, було виявлено нестачу основних засобів, малоцінних швидкозношувальних предметів, інших необоротних матеріальних активів та нематеріальних активів, виробничих запасів у колишнього працівника ОСОБА_2 в кількості 965 одиниць на суму 723 825 грн. 57 коп..

Однак, відповідно звітів про оцінку рухомого майна розмір матеріальної шкоди (збитків), заподіяної відповідачем підприємству у зв`язку з нестачею майна, становить 687 295 грн. 00 коп.

Зважаючи на вказане вище ДПМА «Бориспіль», на підставі вимог ст. 130, 134, 135? КЗпП України, просило позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на власну користь заподіяну матеріальну шкоду.

Ухвалою суду від 16 січня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено засідання з викликом і повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

30 січня 2023 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, яким ОСОБА_2 не визнав позовні вимоги та просив відмовити у їх задоволенні виходячи з наступного (а.с. 83-88 т. 6). Позивачем, в обґрунтування своїх вимог не вказано, які саме посадові обов`язки, що були покладені на ОСОБА_2 та доведені йому до відома, ним порушено чи не виконано. Також позивачем не вказано які саме дії відповідача могли призвести до негативних наслідків, не доведено наявність причинного зв`язку між наслідками та діями ОСОБА_2 , хоча обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить саме на роботодавцеві.

Відповідно п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» за № 14 від 29 грудня 1992 року розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, псування), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно ст. 135? КЗпП України може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно чинного законодавства працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі.

Також ОСОБА_2 зазначив, що остання його посада, з якої його звільнено в жовтні 2021 року не відносилась до переліку посад і робіт, затвердженого постановами Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року, які заміщають або виконуються працівниками, з якими підприємством, організацією можуть укладатись письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані йому на зберігання, обробку, тощо. Відтак, укладений з відповідачем 06 травня 2020 року договір № 11-14-95 про повну матеріальну відповідальність не має юридичної сили та не може бути підставою для покладення на нього матеріальної відповідальності в повному обсязі.

Відповідач звернув увагу суду також на те, що кожного року на підприємстві проводилась інвентаризація, за наслідком якої претензій до нього не було. Наведене також підтверджено і протоколом засідання інвентаризаційної комісії, який затверджено наказом генерального директора № 01-07/1.4-8 від 30 вересня 2021 року.

Крім того, ОСОБА_2 вважає дії позивача щодо проведення інвентаризації його роботи через два місяці після його звільнення незаконними та такими, що здійснена в порушення Положення «Про інвентаризацію активів та зобов`язань», затвердженого наказом Міністер-ства фінансів України від 02 вересня 2014 року за № 879, оскільки її проведеного у відсутність ОСОБА_2 та щодо звільненого працівника, в той час як такого виду інвентаризації «щодо колишнього працівника» законодавством не передбачено.

Матеріальні цінності, про які вказано у позові, документально обліковувались за ОСОБА_2 та передавались ним в користування під підпис іншим працівникам підприємства для забезпечення належним умов праці і можливості виконання ними посадових обов`язків. Таким чином, відповідальність за збереження цих цінностей, згідно ст. 131 КЗпП, належить саме працівникам, які ці матеріальні цінності отримали для виконання покладених підприємством обов`язків та на їх безпосередніх керівників.

Також відповідач звернув увагу суду на вимоги ст. 233 КЗпП, за змістом якої ДПМА «Бориспіль» мало звернутись до суду з позовом про стягнення з працівника матеріальної шкоди протягом одного року з дня виявлення заподіяння такої шкоди. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, організаціям, установам їх працівниками» за № 14 від 29 грудня 1992 року днем виявлення збитку, встановленого в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово господарської діяльності підприємства, організації, установи, слід рахувати день підписання відповідного акту або укладення відповідного висновку. Акт інвентаризації підписаний уповноваженими представниками ДПМА «Бориспіль» та зареєстрованого 17 грудня 2021 року, відтак саме з цієї дати позивач дізнався про матеріальний збиток, завданий підприємству. Зважаючи на вказане та вимоги ст. 233 КЗпП ДПМА «Бориспіль» мав звернутись до суду з даним позовом до 17 грудня 2022 року включно, однак подав позов лише 28 грудня 2022 року. Тобто, з пропуском встановленого строку та клопотання перед судом про поновлення даного строку не заявив.

В судовому засіданні, на стадії доповнень, представник відповідача зробив заяву про застосування строків позовної давності до вимог ДПМА «Бориспіль».

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання сторони до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, представник позивача подала до суду письмові пояснення та просила, зважаючи на них та наявні в матеріалах справи докази, позов задовольнити в повному обсязі, а розгляд справи здійснити у її відсутність.

Представник відповідача подав до суду заяву, якою просив розгляд справи здійснити у його відсутність та відмовити у задоволенні позову.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та відповідача в судових засіданнях, а також окремо подані письмові пояснення, повно та всебічно дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. 0-Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Судом встановлено, що з 05 лютого 2013 року до 13 жовтня 2021 року ОСОБА_2 працював в ДПМА «Бориспіль» на різних посадах.

Так, з 05 лютого по 29 квітня 2013 року відповідач обіймав посаду агента з постачання групи матеріального забезпечення ІТ відділу комп`ютерних систем департаменту інформа-ційних технологій, з 30 квітня по 14 жовтня 2013 року працював на посаді завідувача матеріальними цінностями (керівника групи) групи матеріального забезпечення ІТ відділу комп`ютерних систем департаменту інформаційних технологій, з 15 до 30 жовтня 2013 року обіймав посаду завідувача матеріальними цінностями (керівника групи) групи матеріального забезпечення ІТ відділу комп`ютерних систем департаменту інформаційних технологій, з 01 листопада 2013 року по 14 травня 2014 року ОСОБА_2 працював старшим агентом з постачання (керівник групи) групи матеріального забезпечення ІТ виробничого відділу служби інформаційних технологій, з 15 травня по 08 жовтня 2014 року обіймав посаду старшого агента з постачання (керівника групи) групи матеріального забезпечення ІТ виробничого відділу служби інформаційних технологій до підрозділів, підпорядкованих першому заступнику генерального директора, з 09 жовтня по 10 листопада 2014 року працював на посаді старшого агента з постачання (керівника групи) групи матеріального забезпечення ІТ виробничого відділу служби інформаційних технологій до підрозділів виробничого комплексу, з 11 листопада 2014 року до 07 вересня 2016 року ОСОБА_2 обіймав посаду старшого агента з постачання (керівника групи) групи матеріального забезпечення ІТ виробничого відділу служби інформаційних технологій до підрозділів, підпорядкованих головному інженеру, з 08 вересня 2016 року по 09 жовтня 2017 року відповідач працював старшим агентом з постачання (керівника групи) групи матеріального забезпечення ІТ виробничого відділу служби інформаційних технологій до підрозділів, підпорядкованих головному інженеру, з 10 жовтня 2017 року до 29 квітня 2020 року обіймав посаду провідного інженера (керівника групи) інформаційної безпеки відділу обробки даних служби інформаційних технологій.

Наведене підтверджується наказами позивача за № 11-07/1-118/п § 6 від 05 лютого 2013 року, за № 11-07/1-1182/п § 2 від 15 жовтня 2013 року, за № 11-07/1-1239/п § 99 від 01 листопада 2013 року, за № 11-07/1-493/п від 15 травня 2014 року, за № 11-07/1-1127/п від 09 жовтня 2014 року, за № 11-07/1-1283/п від 11 листопада 2014 року, за № 11-07/1-1175/п від 08 вересня 2016 року, за № 11-07/1-1435/п § 32 від 10 жовтня 2017 року, за № 01-07-314 від 27 листопада 2017 року, за № 01-07.1-5 від 22 червня 2018 року (а.с. 18 37 т. 1).

У зв`язку з виконанням відповідачем обов`язків, пов`язаних із зберіганням, відпуском із місця зберігання в користування працівників ДПМА «Бориспіль» товарно матеріальних цінностей та основних засобів, між ОСОБА_2 та позивачем неодноразово укладались договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с. 46- 68).

На підставі наказу по підприємству за № 11-07/1-798/п § 8 від 30 квітня 2020 року ОСОБА_2 в період з 30 квітня 2020 року по 13 жовтня 2021 року працював на посаді провідного інженера з кібербезпеки відділу інформаційної безпеки (а.с. 38 т. 1).

06 травня 2020 року між ОСОБА_2 , як провідним інженером з кібербезпеки відділу інформаційної безпеки, та ДПМА «Бориспіль» було укладено договір № 11-14-95 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с. 69 т. 1 ).

З цієї посади відповідача, згідно п. 1 наказу ДПМА «Бориспіль» за № 11-07/1-1263 «По особовому складу» від 13 жовтня 2021 року, було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 45 т. 1).

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки дані обставини визнаються і не заперечуються сторонами та у суду відсутні сумніви щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, вони не підлягають доказуванню в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

У зв`язку з вказаним вище ОСОБА_2 посадовими особами підприємства на відповідальне зберігання та з метою виконання покладених на нього обов`язків передавались основні засоби, малоцінні швидкозношувані предмети, необоротні матеріальні активи та виробничі запаси. Наведене підтверджується : інвентаризаційними картками обліку основних засобів, актами приймання основних засобів за № 23-26/3-113 від 07 червня 2013 року та за № 23-26/4-1682 від 14 грудня 2015 року, актом приймання малоцінних та швидкозношуваних предметів за № 23-26/3-112 від 07 червня 2013 року, актом приймання необоротних матеріальних активів за № 23-26/3-114 від 07 червня 2013 року, актами прийому передачі матеріальних цінностей за № 23-26-30 від 30 вересня 2013 року, за № 23-26/3-386 від 03 жовтня 2014 року, за № 22-10-57 від 17 грудня 2014 року, за № 23-26/4-765 від 12 червня 2015 року, за № 23-26/4-767 від 12 червня 2015 року, за № 93.1-29.-1.1 від 30 листопада 2016 року, за № 48-29-221 від 22 жовтня 2013 року, картками обліку малоцінних та швидкозношуваних предметів, інвентаризаційними описами необоротних активів за № 14-29-1109 від 16 грудня 2016 року (а.с. 70-250 т. 1, а.с. 1-250 т. 2, а.с. 1-12 т. 3, а.с. 9-55, 58-88 т. 7).

Згідно п. 1.1., 1.2 Положення про роботу інвентаризаційної комісії, яке затверджено наказом ДПМА «Бориспіль» за № 01-07.3-32 від 23 вересня 2019 року, на підприємстві на постійній основі діє інвентаризаційна комісія (колегіальний орган), який створюється відповідно до вимог п. 1 Розділу ІІ Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року за № 879 (а.с. 13-16 т. 3).

Даний колегіальний орган, відповідно п. 3.2, в тому числі, організовує проведення інвентаризацій на підприємстві та здійснює контроль перевірки правильності проведення обов`язкової щорічної інвентаризації.

За змістом п. 4.10 та 4.11 Положення про роботу інвентаризаційної комісії останній протокол засідання колегіального органу за кінцевими підсумками проведеної щорічної інвентаризації підписується всіма членами колегіального органу та затверджується наказом генерального директора. Колегіальний орган проводить контрольні перевірки правильності проведення обов`язкової щорічної інвентаризації разом з відповідною робочою інвентаризаційною комісією в присутності відповідної матеріально відповідальної особи.

Судом встановлено, що на виконання вказаних вимог Положення про роботу інвентаризаційної комісії на підприємстві щорічно створювалась інвентаризаційна комісія та проводилась інвентаризація активів позивача, в тому числі переданих на відповідальне зберігання відповідача. За період роботи останнього у 2013 по 2020 роках включно ДПМА «Бориспіль» не мало жодних претензій матеріального характеру, обумовлених договорами про повну матеріальну відповідальність, до ОСОБА_2 ..

Зважаючи на вказане, суд приходить переконання, що нестача матеріальних активів та, у зв`язку з цим, заподіяння відповідачем матеріальної шкоди підприємству утворились за період роботи ОСОБА_2 на посаді провідного інженера з кібербезпеки відділу інформаційної безпеки в ДПМА «Бориспіль» виключно у 2021 році. Наведене також визнано і підтверджено представником позивача в судових засідання.

Наведене визнано сторонами у справі безпосередньо в судових засіданнях, а також підтвер-джується наказами ДПМА «Бориспіль» про проведення обов`язкової інвентаризації за № 01-07-235 від 07 вересня 2015 року, протоколами засідання робочої інвентаризаційної комісії за № 23-31-1 від 21 грудня 2015 року, за № 39-09-01 від 27 грудня 2013 року, за № 36-09-02 від 29 грудня 2014 року, за № 01-07/1-545 від 30 грудня 2015 року, за № 01-07-171 від 29 грудня 2016 року, за № 01-07-353 від 29 грудня 2017 року, за № 01-07.4-61 від 29 грудня 2018, за № 01-07.4-54 від 27 грудня 2019 року, за № 01-07.4-67 від 31 грудня 2020 року та наказами ДПМА «Бориспіль» про затвердження протоколу засідання постійної діючої інвентаризаційної комісії за № 01-07-1085 від 31 грудня 2013 року, за № 01-07-1265 від 30 грудня 2014 року, за № 01-07/1-545 від 30 грудня 2015 року, за № 01-07-171 від 29 грудня 2016 року, за № 01-07-353 від 29 грудня 2017 року, за № 01-07.4-61 від 29 грудня 2018 року, за № 01-07.4-54 від 27 грудня 2019 року, за № 01-07.4-67 від 31 грудня 2020 року (а.с. 89-125 т. 7).

02 вересня 2014 року наказом Міністерства фінансів України за № 879 затверджене Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань (із змінами і доповненнями) (далі по тексту Положення або Положення про інвентаризацію), яким визначено порядок проведення інвентаризації активів підприємства.

Це Положення застосовується юридичними особами, створеними відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також представництвами іноземних суб`єктів господарської діяльності.

Так, згідно п. 5, 6 Розділу І Положення інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: 1) виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов`язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; 2) установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; 3) виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використо-вуються, невикористаних сум забезпечення; 4) виявлення активів і зобов`язань, які не відповідають критеріям визнання.

Суцільною інвентаризацією охоплюються всі види зобов`язань та всі активи підприємства незалежно від їх місцезнаходження, у тому числі предмети, що передані у прокат, оренду або перебувають на реконструкції, модернізації, консервації, у ремонті, запасі або резерві незалежно від технічного стану. Також інвентаризації підлягають активи і зобов`язання, які обліковуються на позабалансових рахунках, зокрема цінності, що не належать підприєм-ству, але тимчасово перебувають у його користуванні, розпорядженні або на зберіганні (об`єкти оперативної (операційної) оренди основних засобів, матеріальні цінності на відповідальному зберіганні, переробці, комісії, монтажі), умовні активи і зобов`язання (непередбачені активи та зобов`язання) підприємства (застави, гарантії, зобов`язання тощо), бланки документів суворої звітності, інші активи.

Відповідно п. 7 розділу І Положення про інвентаризацію, проведення інвентаризації є обов`язковим, зокрема, перед складанням річної фінансової звітності в обсязі, визначеному пунктом 6 цього розділу, з урахуванням особливостей проведення інвентаризації і в строки, визначені пунктом 10 цього розділу чи у разі зміни матеріально відповідальних осіб, а також у разі зміни керівника колективу (бригадира), вибуття з колективу (бригади) більше половини його членів або на вимогу хоча б одного члена колективу (бригади) при колективній (бригадній) матеріальній відповідальності (на день приймання-передачі справ) в обсязі активів, які знаходяться на відповідальному зберіганні.

За змістом п. 19 розділу ІІ вказаного Положення після закінчення інвентаризації оформлені інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) здаються до бухгалтерської служби для перевірки, виявлення і відображення в обліку результатів інвентаризації. При цьому кількісні та цінові показники за даними бухгалтерського обліку проставляються проти відповідних даних інвентаризаційного опису і шляхом співставлення виявляються розходження між даними інвентаризації і даними обліку. Також бухгалтерська служба підприємства проводить перевірку всіх підрахунків у інвентаризаційних описах (актах інвентаризації). Виявлені помилки у цінах, таксуванні та підрахунках повинні бути виправлені й завірені підписами всіх членів інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) і матеріально відповідальних осіб.

Відповідно п. 1.1 -1.3 розділу ІІІ Положення про інвентаризацію до початку інвентаризації перевіряються: наявність і стан технічних паспортів та іншої технічної документації на основні засоби; наявність документів на основні засоби, що здані чи прийняті підприємством в оренду, на зберігання, у тимчасове користування. Інвентаризаційний опис складається за об`єктами основних засобів чи групами та окремо за кожною матеріально відповідальною особою. Основні засоби вносяться до інвентаризаційного опису за найменуванням відповідно до основного призначення об`єкта із зазначенням інвентарного номера, виготовлювача, заводського номера (у разі його наявності), року випуску, первісної (переоціненої) вартості, суми зносу, строку корисного використання та інших відомостей.

Згідно п. 2.1-2.2 розділу ІІІ Положення при інвентаризації нематеріальних активів їх наявність установлюється за документами, що були підставою для оприбуткування, або за документами, якими оформлені майнові права. Одночасно на підставі цих документів перевіряється обґрунтованість їх оприбуткування. До інвентаризаційного опису вносяться дані про назву нематеріального активу, характеристику, призначення, дату придбання (введення в експлуатацію), первісну (переоцінену) вартість, суму накопиченої амортизації, строк корисного використання, кількість та вартість об`єкта чи групи об`єктів нематеріальних активів. Інвентаризаційний опис складається за об`єктами нематеріальних активів чи групами однотипних за призначенням і умовами використання об`єктів нематеріальних активів та окремо за кожною матеріально відповідальною особою.

Наказом ДПМА «Бориспіль» за № 01-07.4-222 від 29 липня 2021 року робочі інвентаризаційні комісії було зобов`язано провести суцільну інвентаризацію всіх видів зобов`язань та всіх активів підприємства незалежно від їх місцезнаходження, у тому числі предметів, що передані в оренду або перебувають на реконструкції, модернізації, консервації, у ремонті, запасів незалежно від їх технічного стану. Також інвентаризацію зобов`язано провести в строк до 20 вересня 2021 року в присутності матеріально відповідальних осіб з метою підтвердження фактичної наявності активів і зобов`язань станом на 01 липня 2021 року (а.с. 17 т. 3).

За наказом позивача № 01-07.4-23 від 04 серпня 2021 року із змінами, внесеними наказом за № 01-07.4-24 від 10 серпня 2021 року, було призначено робочі інвентаризаційні комісії по структурних підрозділах підприємства (а.с. 18 - 31 т. 3).

У зв`язку з цим з 05 серпня 2021 року розпочалась та 20 вересня 2021 року завершилась інвентаризація, під час якої ОСОБА_2 було складено та підписано інвентаризаційні описи необоротних активів, інвентаризаційний опис об`єктів інтелектуальної власності за № 14-29-898 від 20 вересня 2021 року, інвентаризаційний опис малоцінних швидкозношуваних предметів за № 14-29-966 від 23 вересня 2021 року, інвентаризаційний опис спецодягу по службі за № 14-29-1040, описи товарно матеріальних цінностей (спецодягу) по службі (відділу) інформаційних технологій та інвентаризаційний опис за № 14-29-1039, інвентаризаційний опис інших необоротних матеріальних активів за № 14-29-946 від 22 вересня 2021 року, (а.с. 32 86 т. 3).

30 вересня 2021 року наказом генерального директора ДПМА «Бориспіль» № 01-07/1.4-8 було затверджено протокол засідання інвентаризаційної комісії, за змістом якого претензій матеріального характеру до відповідача не виявлено. Проте, в пункті 29 протоколу зазначено, що для підтвердження наявності майна підприємства, яке знаходиться у строковому користуванні у суб`єктів господарювання на підставі укладених договорів, структурними підрозділами підприємства було направлено сім листів контрагентам щодо необхідності проведення обов`язкової інвентаризації (а.с. 87-92 т. 3).

Наказом ДПМА «Бориспіль» за № 01-07.4-26 від 27 серпня 2021 року «Про проведення обов`язкової інвентаризації» з метою підтвердження достовірності даних бухгалтерського обліку та перед складанням річної фінансової звітності підприємства, на виконання ст. 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 7 Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань було зобов`язано робочі інвентаризаційні комісії провести суцільну інвентаризацію всіх видів зобов`язань та всіх активів підприємства незалежно від їх місцезнаходження (а.с. 93 94 т. 3).

У зв`язку з цим на підставі наказу позивача за № 01-07.4-28 від 15 вересня 2021 року, зі змінами внесеними наказом за № 01-07.4-31 від 13 жовтня 2021 року, за № 01-07.4-33 від 21 жовтня 2021 року, за № 01-07.4-34 від 02 листопада 2021 року, за № 01-07.4-36 від 08 листопада 2021 року, за № 01-07.4-37 від 10 листопада 2021 року, за № 01-07.4-41 від 10 грудня 2021 року, на підприємстві було створено інвентаризаційні комісії (а.с. 95 112 т. 3).

12 жовтня 2021 року в ДПМА «Бориспіль» було складено акт за № 11-26-62 про те, що ОСОБА_2 не має бажання продовжувати трудові відносини з позивачем та наполягає на своєму звільненні згідно ст. 38 КЗпП України на підставі поданої 29 вересня 2021 року заяви та повідомив про небажання бути присутнім при проведенні інвентаризації (а.с. 113 т. 3).

При цьому, суд звертає увагу на той факт, що даний акт не містить підпису відповідача про ознайомлення з його змістом, однак є написане від руки застереження про відмову ОСОБА_2 від підписання акту.

13 жовтня 2021 року провідного інженера з кібербезпеки відділу інформаційної безпеки в ДПМА «Бориспіль» ОСОБА_2 звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Наведене підтверджується наказом за № 11-07/1-1263 «По особовому складу» від цієї ж дати (а.с. 45 т. 1).

Відтак, подальша інвентаризація по підприємству здійснювалась у відсутність відповідача.

Згідно розділу 1.12 Положення про облікову політику ДПМА «Бориспіль» затвердженого наказом т.в.о. генерального директора за № 14-06-2 від 28 лютого 2020 року при оформленні результатів інвентаризації підприємством використовуються такі форми документів : 1) інвентаризаційні описи, де зазначаються залишки тих чи інших активів за даними бухгалтерського обліку та перераховані фактичні залишки активів; 2) звіряльні відомості, у які після звірки потрапляють тільки позиції, щодо яких існують розбіжності за результатами інвентаризації; 3) протокол інвентаризаційної комісії, у якому наводяться висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобов`язань і даними бухгалтерського обліку; 4) а також інші форми документів (а.с. 1-91 т. 4).

Протокол інвентаризаційної комісії або інший аналогічних документ, в якому зазначаються результати проведеної інвентаризації , а саме надлишки, нестачі, псування та інші факти, що свідчать про відмінність облікових та фактичних даних, після його затвердження передається відповідальному бухгалтеру для відображення результатів інвентаризації в бухгалтерському обліку.

17 грудня 2021 року за наслідком засідання робочої інвентаризаційної комісії служби інформаційних технологій було складено протокол за № 23-27-100, яким встановлено нестачу основних засобів, швидкозношуваних предметів, інших необоротних матеріальних активів та виробничих засобів, перелік яких вказано у додатку №3 (а.с. 114 - 137, 142 - 165 т. 3).

Наказом генерального директора ДПМА «Бориспіль» за № 01-07.4-44 від 31 грудня 2021 року затверджено протокол засідання інвентаризаційної комісії (а.с. 138- 141, 166 т. 3).

Так, за результатами роботи інвентаризаційної комісії встановлено, що майно, яке надано в користування ОКПП «Київ» в терміналі D, а саме : комп`ютер з ПЗ (для паспортного контролю) в кількості 50 штук, фактично відсутні на стійках проходження митного контролю. Дане майно було у підзвіті ОСОБА_2 , що свідчить про неналежне забезпечення схоронності довірених матеріальних цінностей. Також встановлено нестачу основних засобів, швидкозношуваних предметів, інших необоротних матеріальних активів та нематеріальних активів, виробничих записів колишнього працівника ОСОБА_2 в кількості 965 одиниць на суму 723 825 грн. 57 коп..

Крім того, 31 грудня 2021 року було складено інвентаризаційні описи необоротних активів, об`єктів інтелектуальної власності, малоцінних швидкозношуваних предметів, спецодягу по службі та звіряльні відомості результатів інвентаризації малоцінних швидкозношуваних предметів і необоротних активів, які не містять підписів ОСОБА_2 (а.с. 167 233 т. 3).

Наказом генерального директора ДПМА «Бориспіль» за № 01-07-625 від 20 червня 2014 року введено в дію Технологію про порядок дій у випадку нанесення матеріальної шкоди майну підприємства (а.с. 94 100 т. 4).

Згідно розділу 3.3. вказаної Технології визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству, здійснюється у відповідності до діючого законодавства на підставі фактів встановлених службовим розслідуванням шляхом проведення незалежної експертної оцінки. Для визначення розміру заподіяної шкоди керівник структурного підрозділу, відповідно до умов діючого на підприємстві договору про оцінку майна, формує та направляє суб`єкту оціночної діяльності заявку з підтверджуючими документами на проведення незалежної оцінки завданих збитків.

01 лютого 2022 року суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжиніринговий центр «Екскон» за замовленням ДПМА «Бориспіль» на виконання договору про закупівлю, укладений за спрощеною закупівлею № 35.1-14/8.9-006 від 12 травня 2021 року було складено Звіт про оцінку рухомого майна згідно Переліку № 1 в кількості 72 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року (а.с. 108 156 т. 4, а.с. 60 - 63 т. 6).

За висновками даного звіту вартість рухомого майна згідно Переліку № 1 в кількості 72 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року становить 163 760 грн. 00 коп.

01 лютого 2022 року суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжиніринговий центр «Екскон» за замовленням ДПМА «Бориспіль» на виконання договору «Послуги з оцінки майна» за № 35.1-14/8.9-006 від 12 травня 2021 року було складено Звіт про оцінку рухомого майна згідно Переліку № 2 в кількості 68 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року (а.с. 157 199 т. 4).

За висновками даного звіту вартість рухомого майна згідно Переліку № 2 в кількості 68 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року становить 20 628 грн. 00 коп.

01 лютого 2022 року суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжиніринговий центр «Екскон» за замовленням ДПМА «Бориспіль» на виконання договору «Послуги з оцінки майна» за № 35.1-14/8.9-006 від 12 травня 2021 року було складено Звіт про оцінку рухомого майна згідно Переліку № 3 в кількості 60 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року (а.с. 200-245 т. 4).

За висновками даного звіту вартість рухомого майна згідно Переліку № 3 в кількості 60 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року становить 67 306 грн. 00 коп.

01 лютого 2022 року суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжиніринговий центр «Екскон» за замовленням ДПМА «Бориспіль» на виконання договору «Послуги з оцінки майна» за № 35.1-14/8.9-006 від 12 травня 2021 року було складено Звіт про оцінку рухомого майна згідно Переліку № 4 в кількості 83 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року (а.с. 246 251 т. 4, а.с. 1-36 т. 5).

За висновками даного звіту вартість рухомого майна згідно Переліку № 4 в кількості 83 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року становить 183 381 грн. 00 коп.

01 лютого 2022 року суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжиніринговий центр «Екскон» за замовленням ДПМА «Бориспіль» на виконання договору «Послуги з оцінки майна» за № 35.1-14/8.9-006 від 12 травня 2021 року було складено Звіт про оцінку рухомого майна згідно Переліку № 5 в кількості 31 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року (а.с. 37-74 т. 5).

За висновками даного звіту вартість рухомого майна згідно Переліку № 5 в кількості 31 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року становить 36 057 грн. 00 коп.

01 лютого 2022 року суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжиніринговий центр «Екскон» за замовленням ДПМА «Бориспіль» на виконання договору «Послуги з оцінки майна» за № 35.1-14/8.9-006 від 12 травня 2021 року було складено Звіт про оцінку рухомого майна згідно Переліку № 6 в кількості 147 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року (а.с. 75-126 т. 5).

За висновками даного звіту вартість рухомого майна згідно Переліку № 6 в кількості 147 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року становить 52 019 грн. 00 коп.

01 лютого 2022 року суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжиніринговий центр «Екскон» за замовленням ДПМА «Бориспіль» на виконання договору «Послуги з оцінки майна» за № 35.1-14/8.9-006 від 12 травня 2021 року було складено Звіт про оцінку рухомого майна згідно Переліку № 7 в кількості 154 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року (а.с. 127-183 т. 5).

За висновками даного звіту вартість рухомого майна згідно Переліку № 7 в кількості 154 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року становить 47 622 грн. 00 коп.

01 лютого 2022 року суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжиніринговий центр «Екскон» за замовленням ДПМА «Бориспіль» на виконання договору «Послуги з оцінки майна» за № 35.1-14/8.9-006 від 12 травня 2021 року було складено Звіт про оцінку рухомого майна згідно Переліку № 8 в кількості 180 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року (а.с. 184 - 235 т. 5).

За висновками даного звіту вартість рухомого майна згідно Переліку № 8 в кількості 180 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року становить 102 886 грн. 00 коп.

01 лютого 2022 року суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжиніринговий центр «Екскон» за замовленням ДПМА «Бориспіль» на виконання договору «Послуги з оцінки майна» за № 35.1-14/8.9-006 від 12 травня 2021 року було складено Звіт про оцінку рухомого майна згідно Переліку № 9 в кількості 57 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року (а.с. 236 - 251 т. 5, а.с. 1 29 т. 6).

За висновками даного звіту вартість рухомого майна згідно Переліку № 9 в кількості 57 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року становить 13 132 грн. 00 коп.

01 лютого 2022 року суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжиніринговий центр «Екскон» за замовленням ДПМА «Бориспіль» на виконання договору «Послуги з оцінки майна» за № 35.1-14/8.9-006 від 12 травня 2021 року було складено Звіт про оцінку рухомого майна згідно Переліку № 10 в кількості 2 одиниць, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року (а.с. 30 59 т. 6).

За висновками даного звіту вартість рухомого майна згідно Переліку № 10 в кількості 2 одиниці, яке знаходиться на балансі ДПМА «Бориспіль» станом на 31 грудня 2021 року становить 504 грн. 00 коп.

Відтак, матеріальна шкода, заподіяна підприємству у зв`язку з нестачею активів становить 687 295 грн. 00 коп. (163 760, 00 + 20 628, 00 + 67 306, 00 + 183 381, 00 + 36 057, 00 + 52 019, 00 + 47 622, 00 + 102 886, 00 + 504, 00 + 13 132, 00).

Суд звертає увагу на ту обставину, що всі вищевказані Звіти, згідно п. 1.9 розділу «Завдання на оцінку» є дійсним протягом шести місяців з дня оцінки (31 грудня 2021 року), тобто до 30 червня 2022 року і на момент звернення до суду з даним позовом (28 грудня 2022 року) були вже недійсними.

Згідно ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Однією з умов укладення договору про повну матеріальну відповідальність є виконання працівником роботи, безпосередньо пов`язаної із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням в процесі виробництва цінностей.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України передбачено, що відповідно законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Відповідно ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 138 КЗпП України визначено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього Кодексу.

У пункті 8 постанови пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року за № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснено, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП України), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

У зв`язку з наведеним, обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві. Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну при виконанні трудових обов`язків за наявності наступних умов : порушення працівником трудових обов`язків, наявності прямої дійсної шкоди, причинного зв`язку між порушенням і шкодою та вини працівника.

Згідно ч. 1, 2 ст. 10 розділу ІІІ Положення про повну матеріальну відповідальність робітників і службовців за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, яке затверджене Указом Президії Верховної Ради СРСР від 13 липня 1976 року за № 4204-ІХ, робітники і службовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, зокрема в таких випадках : 1) коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно ст. 11 цього Положення укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншим разовим документом.

За змістом ст. 11 розділу ІІІ вказаного Положення письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, що досягли 18-річного віку, і які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданим їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну матеріальну відповідальність затверджується в порядку, який визначається Радою Міністрів СРСР.

Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року за № 447/24 затверджено Перелік посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою чи організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на зберігання, продаж (відпуск), перевезення або застосування у процесі виробництва.

Як вже встановлено судом вище, за період роботи відповідача протягом 2013 по 2020 років включно, ДПМА «Бориспіль» не мало жодних претензій матеріального характеру, обумовлених договорами про повну матеріальну відповідальність, до ОСОБА_2 .. Відтак, нестача матеріальних активів та, у зв`язку з цим, заподіяння матеріальної шкоди підприємству утворились за період роботи ОСОБА_2 на посаді провідного інженера з кібербезпеки відділу інформаційної безпеки в ДПМА «Бориспіль» виключно за 2021 рік.

В період з 30 квітня 2020 року і до дати фактичного звільнення 13 жовтня 2021 року, ОСОБА_2 обіймав посаду провідного інженера з кібербезпеки відділу інформаційної безпеки.

Суд, шляхом дослідження вказаного вище Переліку посад і робіт, встановив, що посада провідного інженера з кібербезпеки відділу інформаційної безпеки не відноситься до категорії працівників, з якими може укладатись договір про повну матеріальну відповідальність.

Крім того відповідно п. 1-8 розділу 4 Посадової інструкції, провідний інженер з кібербезпеки відділу інформаційної безпеки не виконує робіт та на нього не покладено обов`язки пов`язані з забезпечення збереження цінностей, переданих йому на зберігання, продажем (відпуск), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва (а.с. 61-63 т. 1).

Попри це, у п. 6 розділу 6 Посадової інструкції зазначено, що провідний інженер несе відповідальність за неналежне збереження матеріальних засобів, документів тощо, які рахуються за ним, а також за нанесення шкоди майну підприємства, завданої шляхом умисного псування, втрати, розкраданням майна в межах, визначених чинним цивільним, адміністративним та кримінальним законодавством України.

Разом з тим, договір про повну матеріальну відповідальність можна укладати у письмовій форму тільки з працівниками визначених категорій. Договір про повну матеріальну відповідальність, укладений з особами, які не включені до Переліку категорій працівників, з котрими можна такі договори укладати, є недійсним.

Сам по собі факт укладання з працівником договору про повну матеріальну відповідальність не є підставою для покладання матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди за п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України.

Аналогічна правова позиція викладена у правовому висновку Верховного Суду України у справі № 6-16цс12 від 25 квітня 2012 року, за яким договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, не вказані, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з їх вини шкоди.

Така ж правова позиція наведена і в постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі за № 686/12599/17, від 29 жовтня 2020 року у справі за № 264/2076/21, від 15 серпня 2019 року у справі за № 303/3693/15.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підсумовуючи наведене суд приходить висновку, що позовні вимоги ДПМА «Бориспіль» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог ДПМА «Бориспіль» слід зазначити наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 251 та ч. ст. 253 ЦК України строком є певний період часу, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253 - 255 ЦК України.

Відповідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

17 грудня 2021 року за наслідком засідання робочої інвентаризаційної комісії служби інформаційних технологій було складено протокол за № 23-27-100, яким встановлено нестачу основних засобів, швидкозношуваних предметів, інших необоротних матеріальних активів та нематеріальних активів, виробничих записів колишнього працівника ОСОБА_2 в кількості 965 одиниць на суму 723 825 грн. 57 коп. (а.с. 114 - 137, 142 - 165 т. 3).

Відтак, суд приходить переконання, що днем виявлення заподіяної працівником матеріальної шкоди підприємству є дата складення протоколу засідання робочої інвентаризаційної комісії, а саме 17 грудня 2021 року.

З даним позовом ДПМА «Бориспіль» звернулось до суду 28 грудня 2022 року, а тому суд приходить переконання, що позов подано з порушенням строків позовної давності та клопотання про його поновлення стороною позивача не заявлено.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Наведена позиція суду узгоджується з висновками наведеними Великою Палатою Верховного Суду зокрема у постановах : від 22 травня 2018 року у справі за № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі за № 367/6105/16-ц, від 07 листопада 2018 року у справі за № 575/476/16-ц.

Відтак, зважаючи на відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності порушення права ДПМА «Бориспіль», суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються .у разі відмови в позові - на позивача

Оскільки у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь ДПМА «Бориспіль» судових витрат та залишає їх за позивачем.

Враховуючи наведене вище та керуючись вимогами ст. 130, 134, 135-1, 138 КЗпП України, ст. 10-13, 76-82, 133, 141, 258-259, 263-265, 353, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Яковлєва