1Справа № 335/4696/22 2/335/207/2023
02 лютого 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого - судді Мінаєва М.М.,
при секретарі - Дзюбаненко О.І.,
за участю позивача - ОСОБА_1
представника позивача - адвоката Говіної Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Вознесенівський районний у місті Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про оспорювання батьківства,
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виключення відомостей про себе як про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису про її народження.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 09.09.2006 позивач уклав з відповідачем шлюб, який в подальшому був розірваний Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2019 у справі № 335/7456/19. Під час шлюбу народилися три дитини, батьком яких у відповідних актових записах зазначений позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заяву про реєстрацію народження останньої дитини відповідач подавала сама, без участі позивача, а він був записаний батьком за фактом перебування у шлюбі з відповідачем. Після розірвання шлюбу відповідач отримала судовий наказ про стягнення з позивача аліментів, але старша донька, ОСОБА_5 , з 2021 року проживає разом з позивачем. Із збільшенням віку ОСОБА_3 позивач зрозумів, що вона не схожа на нього ззовні, а відповідач під час однієї з розмов підтвердила, що він не є біологічним батьком цієї дитини, проти внести зміни до актового запису про її народження щодо батька в позасудовому порядку відмовилась. У зв`язку з цим позивач вважає за необхідне вирішити це питання в судовому порядку на підставі ч. 1 ст. 136 Сімейного кодексу України.
Ухвалою суду від 10.08.2022 було відкрите провадження у справі та визначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, учасникам був наданий час для подання письмових заяв по суті справи та з процесуальних питань.
Позивач та його представник в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали.
Відповідач в підготовче судове засідання не з`являлась, про причини неявки не повідомляла, відзиву на позов на надала.
Третя особа подала заяву про розгляд справи без її участі.
Ухвалою від 14.09.2022 за клопотанням позивача судом було призначено молекулярно-генетичну експертизу на предмет встановлення біологічного споріднення між позивачем та неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проведення експертизи було доручено експертам Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» та експертам Комунальної установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи».
Крім іншого, ухвала про призначення експертизи містила попередження відповідача про те, що відповідно до с. 109 ЦПК України, у разі її ухилення від участі в експертизі (незабезпечення явки до експертної установи неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), якщо без цього провести експертизу неможливо, суд може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена.
Комунальною установою «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» сторони двічі викликались для відібрання зразків біологічного матеріалу (крові) від позивача та неповнолітньої ОСОБА_3 , а саме на 11.10.2022 та 07.11.2022, про надсилались повідомлення як позивачу, так і відповідачу.
21.11.2022 ухвала про призначення експертизи повернулась до суду не виконаною із зазначенням причини, а саме що відповідач з дитиною не з`явились для відібрання зразків біологічного матеріалу.
19.12.2022 ухвалу про призначення експертизи було повторно направлено на виконання.
11.01.2023 експертна установа повідомила про виклик заінтересованих осіб для відібрання зразків на 17.01.2023, однак і в цей раз відповідач з дитиною не з`явилась.
Ухвалою від 17.01.2023 підготовче провадження у справі було закрите, а справу призначено до судового розгляду.
Відповідач в судове засідання з розгляду справи по суті також не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи (в тому числі, - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду), про причини неявки не повідомила, письмового відзиву на позов не подала, заяви чи клопотань по суті позовних вимог чи з процесуальних питань не надала, що відповідно до ст. 280 ЦПК України в сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що 02.02.2023 року судом була постановлена відповідна ухвала.
Під час судового розгляду позивач та його представник позовні вимоги також підтримали, пославшись на факти і норми права, викладені в позовній заяві. Додатково позивач пояснив, відносини з відповідачем почали погіршуватись ще з 2017 року, оскільки вона поступово стала зловживати алкогольними напоями. Того ж року він на деякий час виїжджав за межі України на заробітки. Станом на час розгляду справи відповідач проживає з іншим чоловіком, який при особистій зустрічі підтвердив, що ОСОБА_3 є його біологічною донькою.
Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні відносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.
09.09.2006 позивач уклав з відповідачем шлюб, який в подальшому був розірваний Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2019 у справі № 335/7456/19, що підтверджується копією вказаного рішення.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07.03.2017 Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що був складений актовий запис про народження № 250.
Отже, станом на час народження цієї дитини сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.
Отже, позивач був записаний батьком вказаної дитини відповідно до вимог чинного законодавства, альтернативи чому не було.
За поясненнями позивача, а також відповідно до показань свідка ОСОБА_6 , який був допитаний в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 у приватних розмовах не заперечувала того факту, що батьком доньки ОСОБА_3 є не позивач. Більше того, свідок ОСОБА_6 був присутнім під час розмови з невідомим йому раніше чоловіком та позивачем ОСОБА_1 , під час якого вказаний чоловік підтвердив, що перебуває із ОСОБА_2 у близьких стосунках ще з часу до розірвання шлюбу між сторонами, і що ОСОБА_8 є його біологічною донькою.
Частиною першою статті 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.
Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною першою статті 81 ЦПК України також передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач звернувся до суду з клопотанням про призначення молекулярно-генетичної експертизи на предмет встановлення біологічного споріднення між ним та неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто скористався наданим йому процесуальним правом щодо збирання та подання доказів суду.
При цьому суд бере до уваги, що у справах такої категорії висновок молекулярно-генетичної експертизи має визначальне доказове значення для правильного вирішення спору.
Особливістю молекулярно-генетичної експертизи є те, що її проведення є неможливим у разі хоча б одним з учасників зразків свого біологічного матеріалу, що створює небезпеку зловживання з боку незаінтересованого учасника справи у питанні щодо надання своїх зразків.
Статтею 109 ЦПК України встановлений процесуальний запобіжник від такого зловживання, оскільки нею передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Заявивши клопотання про проведення молекулярно-генетичної експертизи, позивач бажав за допомогою висновку експерта, складеного за результатами такої експертизи, довести факт того, що він не є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За матеріалами справи, малолітня ОСОБА_3 проживає разом з відповідачем.
Беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 жодного разу не з`явилась у судові засідання, жодного разу не з`явилась до експертної установи і не забезпечила присутність дитини для відібрання зразків біологічного матеріалу, суд тлумачить таку процесуальну поведінку відповідача як ухилення від участі у проведенні експертизи.
Відтак, в силу ст. 109 ЦПК України суду не залишається іншого, як визнати встановленим факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, а саме факт того, що позивач ОСОБА_1 не є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у загальній сумі992,40 грн.
Враховуючи вищенаведене, на підставі ч. 1 ст. 136 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 28, 81, 82, 141, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Вознесенівський районний у місті Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про оспорювання батьківства, - задовольнити.
Виключити з актового запису № 250 від 07.03.2017, складеного Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька - ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).
Повний текст рішення складений 10.02.2023.
Копію заочного рішення направити сторонам, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення судового рішення, апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.М. Мінаєв