ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2535/23 Справа № 201/4065/22 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет» про захист прав споживача, стягнення коштів, моральної шкоди і витрат, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет» (далі ТОВ «Вест Петрол Маркет») про захист прав споживача, стягнення коштів, моральної шкоди і витрат, мотивуючи його тим, що він, перебуваючи 03 травня 2022 року в смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області здійснив придбання 30 літрів бензину А-95 на автозаправній станції Вог, вартістю 36,05 грн. за 1л. Разом із тим, вказував, що відповідач замість реальної вартості бензину в 1 081,50 грн. (30 х 36,05 грн.), списав з його карткового рахунку 1 440 грн.

Вказував, що між ним, як покупцем, та ТОВ «Вест Петрол Маркет», 03 травня 2022 року було укладено договір купівлі-продажу паливних матеріалів, а саме бензину марки А-95 об`ємом 30 літрів, що підтверджується чеком №99669 від 03 травня 2022 року на суму 1 081,50 грн. Однак, в результаті розрахунку на касі зазначеної вище автозаправної станції, з його банківського карткового рахунку були списано грошові кошти у розмірі 1440 грн., що на 358,50 грн. більше, ніж зазначено в чеку та погоджено сторонами договору купівлі-продажу. Отже, вказані кошти були переплачені ним, тобто були безпідставно отриманими відповідачем. Посилаючись на списання з його банківського карткового рахунку, без його згоди та без достатньої правової підстави, коштів на суму 358,50 грн., а також враховуючи, що такі дії відповідача призвели до стресу під час керування ним транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, просив суд першої стягнути з ТОВ «Вест Петрол Маркет» на його користь грошові кошти в розмірі 358,50 грн., моральну шкоду в розмірі 3 000 грн., а також 3% річних і інфляційні на підставі статті 625 ЦК України за увесь період безпідставного користування коштами з 04 травня 2022 року по день ухвалення судового рішення на суму 358,50 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи наявний фіскальний чек, виданий відповідачем, який підтверджує факт продажу певного товару та суму такої покупки та є єдиним підтвердженням укладеного між сторонами договору купівлі-продажу. Вказує, що висновки суду про використання ним мобільного застосунку Pride, та автоматичне погодження з Умовами використання мобільного застосунку та його елементів, розміщених за електронним посиланням, а також Правила користування онлайн-магазином WOG, що розміщені в мережі інтернет за електронним посиланням зводяться до припущення. Він не ознайомлювався та не погоджував із позивачем вартість пального за договором купівлі-продажу від 03 травня 2022 року. Роздруківка із сайту відповідача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила, оскільки вказані умови з ним не погоджувалися, отже вони не можуть бути складовою частиною договору купівлі-продажу. Зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2022 року №369, якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2022 року №1236, запроваджено державне регулювання на брендові преміальні види палива. З 13 квітня 2022 року гранична вартість преміального пального повинна становити 35,56 грн./л. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього судовий збір, зважаючи на те, що останній був звільнений від його сплати, отже останній компенсується за рахунок держави. Витрати на правничу допомогу відповідача не підтверджуються належними доказами та є неспівмірними.

Відповідачем було надано відзив, відповідно до якого просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість відповідного рішення. Вказує, що товар було придбано через мобільний додаток в онлайн-магазині. Згідно пункту 2.8 Правил, якщо покупець купує товари собі, обираючи тип покупки купити собі, товари зараховуються на картку ПРАИД покупця і можуть бути використані протягом терміну (строку) виконання зобов`язань покупцем по вибірці товару в мережі АЗС WOG. Отже, обираючи тип покупки та вид пального, позивач ознайомився з встановленим розміром вартості 1 літра пального в 48 л, і бачив, що сума до сплати за кількість обраного бензину складає 1 440 грн., таким чином, натиснувши оплатити позивач погодився з умовами даної угоди, зокрема з ціною бензину. На час здійснення покупки діяло обмеження на придбання бензину, отже позивач мав вибір придбати 10 літрів пального на АЗС або придбати за вищою ціною в онлайн-магазині, але без обмежень кількості. У зв`язку з чим 03 травня 2022 року придбав 30 літрів бензину за ціною 48 грн./л на загальну суму 1 440 грн. На касі АЗС позивач жодних платежів не здійснював. Використовуючи застосунок PRIDE, користувач автоматично погодився із умовами цієї угоди. Підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні, факт її спричинення недоведений.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з огляду на наступне.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

З матеріалів справи вбачається, що 03 травня 2022 року позивачем ОСОБА_1 в ТОВ «Вест Петрол Маркет» було здійснено купівлю 30 л пального на загальну суму 1081,50 грн. з розрахунку 36,05 грн. х 30 л, про що було видано відповідний фіскальний чек №99669 (а.с.34).

Вказана транзакція згідно чеку була проведена в порядку безготівкового розрахунку.

Згідно квитанції АТ Універсал банк №А81Н-Н780-4К1Х-267А від 03 травня 2022 року фактично сума операції була проведена на суму 1 440 грн., отримувач WOG_MA (а.с.35).

Факт продажу позивачу пального у зазначеній кількості 03 травня 2022 року та списання коштів на суму 1 440 грн. відповідачем не заперечується, лише доводиться правомірність підстави збільшеного списання.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що клієнти ТОВ «Вест Петрол Mаркет» для своєї зручності можуть використовувати мобільний застосунок PRIDE. Умови використання мобільного застосунку та його елементів (сервіс WOG PAY) (угода, доступна за певним посиланням htts://wog.ua/ua/page/umovu_wog_pride/) регламентують відносини між розробником мобільного застосунку PRIDE («Розробник»), і фізичною особою, яка належним чином приєдналася до цієї Угоди («Користувач») для отримання права використання мобільного застосунку PRIDE. Згідно п. 2.12. Правил, замовлення та передача товарів здійснюється відповідно до цін, встановлених власником онлайн магазину в односторонньому порідку та повідомлених користувачу/покупцю шляхом розміщення (публікації) відповідної інформації про ціни та товари в онлайн-магазині на момент здійснення покупцем фактичного замовлення та оплата товарів. 03 травня 2022 року з використанням картки PRIDE через додаток ПРАЙД в онлайн-магазині WOG позивач придбав 30 літрів бензину А-95 за ціною 48 грн. за літр на загальну суму 1 440 грн. Ця кількість бензину була зарахована позивачу в «гаманець PRIDE». Отже, 03 травня 2022 року на A3С відповідача, за адресою: АДРЕСА_1 . (праворуч), позивач не купував (не оплачував) пальне, а здійснював фактичну вибірку (отримання), вже придбаного ним пального, у відповідності до п.2.13.,2.14 Правил. Зазначене підтверджується і позначенням форми оплати товару в фіскальному чеку №99669 від 03 травня 2022 року: «попередня оплата», «безготівка». Крім того, зважаючи на те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні був дефіцит пального, а мережі АЗС України запроваджували тимчасове обмеженні на реалізацію нафтопродуктів. Так, станом на 03 травня 2022 року в мережі АЗС WOG реалізовувалось пальне по 10 л на добу приватним клієнтам у разі готівкового розрахунку або оплати банківськими картками і лише за наявності картки лояльності PRIDE. Система PRIDE контролювала ліміт автоматично. Отже, оскільки на АЗС були встановлені ліміти на придбання пального 10 л на добу, позивач скористався можливістю придбати ЗО літрів бензину автомобільного А-95 в онлайн - магазині WOG, проте вже за ціною пального в онлайн-магазині на момент фактичного замовлення та оплати 48 грн./л. В онлайн - магазині WOG обираючи: тип покупки «Купити собі», вид пального «А-95» позивач ознайомився з встановленою, на той момент, ціною бензину А-95 48.00 грн/л,, а вказавши кількість літрів, бачив і суму до оплати 1440 грн.. За таких обставин, натиснувши «оплатити» позивач погодився з умовами даної угоди, зокрема з ціною товару.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.ч.1,4 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ч.1 ст.526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до пункту 7 статті 1 Закону України Про захист прав споживачів договором є усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Статтею 15 Закону України Про захист прав споживачів встановлено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна містити, зокрема, дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції;

Продавець (виконавець), який реалізує продукцію, повинен обов`язково зазначати ціну кожної одиниці такої продукції або однієї категорії продукції та ціну однієї стандартної одиниці цієї продукції.

Написи щодо ціни реалізації продукції мають бути чіткими і простими для розуміння.

Ціна продукції повинна включати в себе всі податки та неподаткові обов`язкові платежі, які відповідно до законодавства сплачуються споживачем під час придбання відповідної продукції.

Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що, купуючи пальне на автозаправній станції відповідача, позивач вважав встановленою ціною на 1 л бензину А95 - 36,05 грн., про що було зазначено на автозаправному модулі, що підтверджується фотографією позивача (а.с.44) та підтверджується квитанцією №99669 від 03 травня 2022 року, в якій зазначено, що вартість 1л бензину складає 36,05 грн., а тому вартість 30 літрів, отриманих позивачем, склала 1 081,50 грн. та підлягала сплаті останнім на користь відповідача.

Отримавши відповідний чек із визначенням істотних умов договору купівлі-продажу, зокрема визначено ціну продукції, що є обов`язковим під час вчинення відповідного правочину, та впливає на вибір споживача щодо укладення договору з продавцем, тобто чи буде останній придбавати в останнього певний вид продукції та скористається послугами саме цього продавця.

Квитанція №99669 від 03 травня 2022 року є належним доказом домовленості між сторонами щодо розміру ціни за отриману продукцію, таким чином списання коштів у більшому розмірі, ніж передбачено умовами квитанції, що є за своєю суттю договором, є незаконним та таким, що порушує права споживача.

Колегія суддів вважає безпідставними висновки суду першої інстанції щодо придбання пального в мобільному застосунку за підвищеною ціною у зв`язку із отриманням бензину у збільшеному розмірі, зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження відповідних обставин.

Так, в матеріалах справи взагалі відсутні відомості про те, що позивач є користувачем мобільного додатку, є ознайомленим із Умовами та правилами користування послугами у мобільному застосунку, та погодився із ними шляхом їх підписання.

Також, роздруківка із сайту відповідача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови використання мобільного застосунку PRIDE, та його елементів (сервіс WOG PAY).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-16 цс 15 та Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131 цс 19 і хоча стосується кредитних правовідносин, цілком відтворює позицію Верховного Суду щодо порядку доведення до споживача інформації про умови надання послуг.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів погодження із позивачем Умови використання мобільного застосунку PRIDE, та його елементів (сервіс WOG PAY), ані в письмовому, ані в електронному вигляді.

Відповідно до частин 1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Так, електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає,що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного суду, зокрема постанові від 12 січня 2021 по справі №524/5556/19, від 09 вересня 2020 року по справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 тощо.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що відповідачем не було надано доказів на підтвердження ознайомлення та погодження позивача із Умови використання мобільного застосунку PRIDE, та його елементів (сервіс WOG PAY).

Саме по собі посилання позивача на ознайомлення відповідачем із вказаними умовами та погодження із ними шляхом реєстрації у мобільному додатку, без надання відповідних доказів, не може бути прийнято до уваги колегією суддів, оскільки будь-яка дія користувача додатком фіксується у відповідній програмі та в подальшому оброблюється спеціалістами підприємства, що і здійснюють реагування на відповідні дії з боку клієнта, а тому вони не можуть прийматися до уваги судом як невід`ємна частина умов договору купівлі-продажу продукції.

Крім того, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні відомості про купівлю бензину через мобільний додаток, порядок оформлення відповідної заявки, та порядок отримання продукції.

Вказані висновки суду зводяться до припущень, що є грубим порушенням принципів інституту доказування в цивільному процесі.

Окремо, слід наголосити, що укладення договору купівлі-продажу продукції через інтернет не звільняє продавця від надання про це відповідного первинного документу, що підтверджує факт проведення операції, зокрема чеку.

В той же час, відповідний чек на придбання пального за збільшеною ціною в матеріалах справи відсутній, а позивачу було видано чек, якою вартість бензину була визначена на рівні 36,05 грн. за 1л пального, а тому вартість 30 літрів, отриманих позивачем склала 1 081,50 грн.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, а тому рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Так, відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Положення глави 83 ЦК України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувача), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 ЦК України.

Зокрема, набуття відповідачем як однією зі сторін зобов`язання коштів за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, а поза підставами, передбаченими договором, внаслідок перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а є підставою для застосування положень статті 1212 ЦК України.

Відповідний висновок, викладений у постановах Верховного Суду Касаційного Господарського Суду від 20 грудня 2018 року по справі №920/169/18 та від 25 серпня 2022 року №903/357/21.

Верховний Суд у своїм постановах звертав увагу, що наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для висновку про віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами, оскільки сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором, зокрема переплата понад визначену в договорі суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі такого договору.

Отже, зважаючи на те, що відповідачем з карткового рахунку відповідача було списано грошових коштів більше за передбачені в квитанції №99669 від 03 травня 2022 року на суму 358,50 грн., тобто відбулася переплата, останні підлягають поверненню позивачу як безпідставно отримані.

За приписами статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І Загальні положення про зобов`язання книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Отже, колегія суддів також не погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позову в частині стягнення 3% річних за користування безпідставно отриманими грошовими коштами за період з 04 травня 2022 року по 13 лютого 2023 року в розмірі 8,43 грн. з розрахунку 358,50 грн. х 3% річних : 365 х 286 днів.

У період з 04 травня 2022 року по 31 грудня 2022 року індексація на суму 358,50 грн.

[Сукупний індекс інфляції] = 102,70% ? 103,10% ? 100,70% ? 101,10% ? 101,90% ? 102,50% ? 100,70% ? 100,70% = 114,174% (за період Травень 2022 - Грудень 2022).

[Інфляційні нарахування] = 358,50 грн. (сума боргу) ? 114,174% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 358,50 грн. (сума боргу) = 50,81 грн.

Інфляційні за період з січня по лютий не розраховуються, оскільки опублікування відповідних показників на сайті Державної служби статистики було відтерміновано, зважаючи на дію в країні воєнного стану.

Положеннями статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, обґрунтовуючи підстави та розмір спричиненої позивачу моральної шкоди, останній зазначав, що безпідставне надмірне списання з відповідача коштів в розмірі 358,50 грн. спричинило йому стрес, викликаний недоброчесною поведінкою відповідача, та обурення, враховуючи, що моментом його виникнення було керування транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача про спричинення йому моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, зважаючи на те, що надмірне списання коштів за пальне відбулося під час перевезення його родини до кордону з метою їх збереження від збройної агресії Російської Федерації проти України, що у свою чергу спричинило йому додаткові хвилювання через те, що переплата призведе до нестачі коштів на які розраховував позивач та такі дії дійсно спричинили в нього нервування та обурення, що дійсно впливає на психоемоційний настрій останнього, в той же час, вважає, що розмір моральної шкоди в 3 000 грн. є явно завищеним, оскільки є неспівмірним та таким, що призведе до безпідставного збагачення позивача, а тому вважає, що достатнім та справедливим є розмір моральної шкоди в сумі 300 грн.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 шляхом стягнення з відповідача на його користь надмірно сплачених грошових коштів в розмірі 358,50 грн., моральної шкоди в розмірі 300 грн., а також 3% річних в розмірі 8,43 грн. та інфляційних в розмірі 50,81 грн., нарахованих на підставі статті 625 ЦК України за увесь період безпідставного користування коштами з 04 травня 2022 року по лютий 2023 року на суму 358,50 грн.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи результат розгляду даної справи, зважаючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача ТОВ «Вест Петрол Маркет`на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 729,10 грн. з розрахунку судовий збір за подання позову (992,40 грн. (за вимогу про стягнення безпідставно отриманих коштів) + 99,24 грн. (за вимогу щодо стягнення моральної шкоди в розмірі задоволених вимог 10%) та за подання апеляційної скарги (1 488,60 грн. (матеріальна вимога) + 148,86 грн. (моральна шкода).

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет» про захист прав споживача, стягнення коштів, моральної шкоди і витрат задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет» на користь ОСОБА_1 надмірно сплачені грошові кошти в розмірі 358,50 грн., моральну шкоду в розмірі 300 грн., а також 3% річних в розмірі 8,43 грн. та інфляційні в розмірі 50,81 грн., а всього 717,74 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет» на користь держави судовий збір в розмірі 2 729,10 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2023 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.