Справа № 211/6208/21
Провадження № 2/211/280/23
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.,

при секретарі Мариненко Е.П.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

за відсутністю: позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю, -

встановив:

представник позивача адвокат Васильченко Н.Г. від імені та в інтересах позивача звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 21.08.1999 між позивачем ОСОБА_3 , і відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб. 10.04.2006 вказаний шлюб між позивачем і відповідачем розірвано на підставі рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.02.2006, справа № 2«п»-394/2006.

Під час перебування у шлюбі, а саме 18.09.2002 була придбана та оформлена на ім`я позивача, ОСОБА_2 , двокімнатна квартира, загальною площею 44,6 м2, житловою площею 30,0 м2, розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу квартири ВАВ № 310008, укладеним 18.09.2002.

Незважаючи на те, що вказане нерухоме майно придбано під час шлюбу, однак, зазначена квартира є особистою приватною власністю позивача, оскільки була куплена за її особисті грошові кошти, виручені від продажу 08.09.2002 трикімнатної квартири з прибудинковими будівлями, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_2 , її батьку - ОСОБА_4 , та її матері - ОСОБА_5 , на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 30.05.2001 органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізького міськвиконкому згідно з розпорядженням № С-349 від 25.04.2001 та зареєстрованого у Криворізькому БТІ в реєстрову книгу за № 255-152-10502.

Оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була куплена за особисті грошові кошти позивача, про що відповідачу було достеменно відомо, він не заперечував щодо оформлення права власності на квартиру саме на ім`я ОСОБА_2 . Вважає, що відповідач визнав обставину придбання позивачем вказаної вище квартири за її особисті кошти, тому саме з цієї причини після розірвання шлюбу він не вимагав визнання за ним права власності на 1/2 частку цієї квартири та не звертався до суду з приводу вирішення цього питання. Адже з часу розірвання шлюбу сторін у справі сплинуло 15 років, тобто більше трьох років, тому в разі придбання спірної квартири за спільні сумісні кошти подружжя, відповідач ОСОБА_2 мав би звернутись до суду з позовом щодо порушення його майнового права до спливу строку позовної давності, який визначено у три роки, що регламентується статтею 72 Сімейного кодексу України

З огляду на викладене вище позивач просить визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 двокімнатну квартиру, загальною площею 44,6 м2, житловою площею 30,0 м2, розташовану на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.09.2021 провадження у справі відкрито, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.06.2022 підготовче судове засідання закрите, призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась. Її представник адвокат Васильченко Н.Г. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, правом подання відзиву не скористався.

ОСОБА_7 допитана у судовому засіданні в якості свідка суду пояснила, що зі слів позивача, знає, що квартиру АДРЕСА_3 позивач купила за гроші (2/3 частини), які отримали її батьки від продажу своєї квартири. Грошей вистачило на придбання квартири та й ще залишилось.

ОСОБА_8 допитана у судовому засіданні в якості свідка суду пояснила, що вона знає батьків позивача та її також. Батьки позивача розлучались, тому продавали свою квартиру. У вересні 2002 року вона була присутня при продажу квартири та переданні грошей за неї. Гроші від продажу квартири були поділені на 3 частини. Вони казали, що вже знайшли позивачу квартиру, через нетривалий час вони придюали квартиру, квартира позивача була придбана за 2/3 частки від продажу квартири позивача та батьків , оформлена була на позивача.

ОСОБА_9 допитаний у якості свідка суду пояснив, що зі слів своєї дружини ОСОБА_8 знає, що батьки позивача продавали квартиру та за гроші від продажу 2/3 частини купили доньці квартиру.

ОСОБА_4 допитаний у якості свідка суду пояснив, що він приходиться батьком ОСОБА_2 , квартира доньки була придбана за гроші від продажу їх квартири на ОСОБА_10 . Колишній чоловік ОСОБА_11 не давав гроші на купівлю квартири.

Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд прийшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що з 21.08.1999 позивач ОСОБА_12 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10 копія свідоцтва про одруження). За рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.02.2006 у справі № 2«п»-394/2006 рік шлюб між позивачем і відповідачем 10.04.2006 було розірвано (а.с. 11, 12 копії рішення, свідоцтва про розірвання шлюбу).

Під час перебування позивач у шлюбі, а саме 18.09.2002, була придбана та оформлена на ім`я позивача, ОСОБА_2 , двокімнатна квартира, загальною площею 44,6 м2, житловою площею 30,0 м2, розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири, укладеним 18.09.2002, ВАВ № 310008, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Н.М., зареєстрованим в реєстрі за № 6016, та зареєстрованим в КП "Криворізьке БТІ" 11.11.2002 у реєстрову книгу за №31П-187-187, що підтверджується зазначеним договором з відміткою про реєстрацію в БТІ на зворотній стороні, а також довідкою №140087 від 21.05.2015, виданою КП ДОР "Криворізьке БТІ" (а.с. 13-15 копії договору, довідки, технічного паспорту).

Спірна квартира була куплена за особисті грошові кошти позивача, виручені від продажу 08.09.2002 трикімнатної квартири з прибудинковими будівлями, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_2 , її батьку - ОСОБА_4 , та її матері - ОСОБА_5 , на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 30.05.2001 органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізького міськвиконкому згідно з розпорядженням № С-349 від 25.04.2001 та зареєстрованого у Криворізькому БТІ в реєстрову книгу за № 255-152-10502 (а.с. 16 копія договору).

08.09.2002 було укладено Договір завдатку щодо намірів купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17 копія договору).

За приписами ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка, у відповідності з ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 24 Постанови Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

При вирішенні спорів про належність майна на праві спільної сумісної власності подружжю, суду в першу чергу належить встановити час набуття такого майна. При встановленні судом факту набуття майна у період шлюбу, на таке майно поширюється презумпція спільності майна подружжя. Факт набуття майна у період шлюбу доводить той із подружжя, який на нього посилається в обґрунтування своїх вимог про поділ такого майна. Спростовує презумпцію спільності майна подружжя той із подружжя, який заперечує, що майно набуте у період шлюбу є спільним сумісним майном (Постанова ВС у справі 595/324/17).

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З наведених вище доказів та показів свідків вбачається, що спірна квартира хоча й була придбана під час шлюбу сторін, але за особисті кошти позивача та її матері, яка передала їх своїй доньці для купівлі квартири. Тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі та визнати за нею право особистої приватної власності на спірну квартиру.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-80, 82, 89, 141, 263-265, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право особистої приватної власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 44,6 м2, житловою площею 30,0 м2, розташовану на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: С. В. Ткаченко