Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/6119/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

07 лютого 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Щокань В.М.,

за участю представника

позивача адвоката Починок О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Починок Олександра Ігоровича, звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачкою укладено розписку від 13.08.2020, зі змісту якої вбачається, що відповідачка взяла у борг у нього грошові кошти у розмірі 18000 (вісімнадцять тисяч) грн., строком на 18 місяців, під 3% у місяць (1000 грн. - тіло кредиту, 540 грн. - 3%), строк погашення боргового зобов`язання по вказаній розписці є 13.02.2022.

У подальшому між ним та відповідачкою укладено ще одну розписку від 10.02.2021, з аналогічними умовами, строком на 18 місяців, під 3% у місяць, відповідно до умов якої по двох зобов`язаннях кожного місяця буде виплачуватись загальна сума 2395 гривень, строк погашення боргового зобов`язання по вказаній розписці є 10.08.2022.

Як зазначено, станом на даний час, відповідачкою лише частково виконано перед ним відповідні боргові зобов`язання по вказаних вище розписках, що і зумовило його звернутись за захистом свого порушеного права.

Позивач вказує, що враховуючи, що наявний факт існування боргових розписок від 13.08.2020 (на 18000 грн.) та від 10.02.2021 (на 8000 грн.), в якій відповідачка зазначає про отримання коштів, скріплює їх своїм безпосереднім підписом, вказане свідчить про характер договору позики. При цьому, станом на дату подання даної позовної заяви до суду, відповідачкою не погашено у повному обсязі боргові зобов`язання перед ним, відповідно до вказаних вище розписок. Крім того, на дату звернення з даною позовною заявою до суду, йому достеменно відомо про те, що відповідачка не має наміру виконувати свої зобов`язання за розписками від 13.08.2020 та від 10.02.2021 у повному обсязі, особисте спілкування ігнорує, пояснень щодо виконання зобов`язань не надає.

До того ж, враховуючи те, що на дату звернення до суду із даним позовом, відповідачка своєчасно не виконала своїх боргових зобов`язань за розписками від 13.08.2020 та від 10.02.2021, тим самим не виконавши перед ним відповідні зобов`язання, на сторону відповідача має бути покладено зобов`язання компенсувати 3 (три) % річних та суму інфляційного збільшення боргу, а також пеню.

Позивач звертає увагу на те, що у рамках розписки від 13.08.2020, відповідачкою було частково виконано свої боргові зобов`язання перед ним, відповідно до наступних транзакцій:

12.09.2020 - у розмірі 1547,74 грн.;

29.10.2020 - у розмірі 1547,74 грн.;

27.11.2020 - у розмірі 1547,74 грн.;

28.12.2020 - у розмірі 1547,74 грн.;

01.02.2021 - у розмірі 1547,74 грн.;

01.03.2021 - у розмірі 1540 грн.;

30.03.2021 - у розмірі 1540 грн.;

27.04.2021 - у розмірі 1540 грн.;

31.05.2021 - у розмірі 1540 грн.;

02.07.2021 - у розмірі 1540 грн.

Таким чином, у рамках вказаної вище розписки, йому було повернуто грошові кошти у розмірі 15438,07 грн., що свідчить про заборгованість відповідачки перед ним, по розписці від 13.08.2020, у сумі 2561,93 грн.

Крім того, у рамках розписки від 13.08.2020, сторони погодили, що на відповідну суму (18000 грн.), буде нараховуватись 3% у місяць, протягом 18 місяців, однак вказані відсотки сплачені лише за 10 місяців, що також свідчить про наявність заборгованості відповідачки перед ним, у сумі 4320 грн.

Загальна заборгованість відповідачки перед ним, по розписці від 13.08.2020, складає 6881 грн. 93 коп. Період прострочення за зобов`язанням: 13.02.2022 по 21.11.2022 (281 день).

За результатами проведеного розрахунку по сумі боргу 6881 грн. 93 коп. за розпискою від 13.08.2020:

-сума 3% річних становить 159 гривень;

-сума інфляційного збільшення боргу становить 1599,84 гривні;

-загальна сума заборгованості становить 6881,93 + 159 + 1599,84 = 8640 77 грн.

До того ж, вказує, що у рамках розписки від 10.02.2021, відповідачем було частково виконано свої боргові зобов`язання перед ним, відповідно до наступних транзакцій:

01.03.2021 - у розмірі 855 грн.;

30.03.2021 - у розмірі 855 грн.;

27.04.2021 - у розмірі 855 грн.;

31.05.2021 - у розмірі 855 грн.;

02.07.2021 - у розмірі 855 грн.

Таким чином, у рамках вказаної вище розписки, йому було повернуто грошові кошти у розмірі 3075 грн., що свідчить про заборгованість відповідачки перед ним, по розписці від 10.02.2021, у сумі 4925 гривень.

Крім того, у рамках розписки від 10.02.2021 вони погодили, що на відповідну суму (8000 грн.), буде нараховуватись 3 % у місяць, протягом 18 місяців, попри це, вказані проценти були сплачені відповідачкою лише за 5 місяців, що також свідчить про наявність заборгованості відповідачки перед ним у сумі 3120 гривень.

Як зазначено, загальна заборгованість відповідачки перед ним, по розписці від 10.02.2021, складає 8045 гривень.

За результатами проведеного розрахунку по сумі боргу 8045 грн. за розпискою від 10.02.2021:

-сума 3% річних становить 68 грн.;

-сума інфляційного збільшення боргу становить 450,23 грн.;

-загальна сума заборгованості становить 8045 + 68 +450,23 = 8563,23 грн.

На підставі наведеного вище, позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь:

-суму основної заборгованості за розпискою від 13.08.2020 у розмірі 6881 грн. 93 коп., 3 % річних у розмірі 159 грн. 00 коп. та суму інфляційних витрат у розмірі 1599 грн. 84 коп.;

-суму основної заборгованості за розпискою від 10.02.2021 у розмірі 8045 грн. 00 коп., 3 % річних у розмірі 68 грн. 00 коп. та суму інфляційних витрат у розмірі 450 грн. 23 коп.

Ухвалою суду від 19.12.2022 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомлено.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Починок О.І. підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити у повному обсязі, на підставі обґрунтування, що наведене у позовній заяві та з урахуванням доказів, які додані до неї. Додав, що основний борг нараховано без процентів за користування позиченими коштами. За розпискою від 13.08.2020 відповідачкою до подачі позову погашено основний борг у розмірі 15438грн. 07коп. без врахування процентів за користування позикою; кошти за ст. 625 ЦК нараховані за період з 13.02.2022 по 21.11.2022 на суму боргу та на проценти за користування коштами. Крім того, за розпискою від 10.02.2021 повернуто відповідачкою позивачу 3075грн. основного боргу без процентів за користування коштами; кошти за ст. 625 ЦК нараховані за період з 10.08.2022 по 21.11.2022 на суму боргу та на проценти за користування коштами.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, хоча повідомлялася судом у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідачки належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано.

Справу розглянуто за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідачки ОСОБА_2 , яка повідомлялася у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідно до розписки від 13.08.2020, ОСОБА_2 отримала у борг 18000 грн. від ОСОБА_1 на 18 місяців, тобто до 13.02.2022, під 3 % на місяць. За умовами даної розписки, сума платежу становить - 1540 грн. щомісячно (1000 грн. тіло кредиту + 540 грн. 3 % щомісячних). Дана розписка підписана власноручно позичальницею ОСОБА_3 , а тому - фактично відбулося укладення договору позики.

Крім того, 10.02.2021, ОСОБА_2 отримала у борг 8000 грн. від ОСОБА_1 на 18 місяців, тобто до 10.08.2022, під 3 % на місяць. За умовами даної розписки, сума платежу становить - 2395 грн. щомісячно. Дана розписка підписана власноручно позичальницею ОСОБА_3 , а тому - фактично відбулося укладення договору позики.

Зазначені вище розписки, що надані позивачу відповідачкою, відповідають вимогам ч. 2 ст. 1047 ЦК України, яка вказує, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Разом з тим, встановлено, що в обумовлений строк, тобто до 13.02.2022, за розпискою від 13.08.2020, та до 10.08.2022, за розпискою від 10.02.2021, відповідачка грошові кошти за позикою позивачу у повному обсязі не повернула.

Так, у межах виконання своїх боргових зобов`язань за розпискою від 13.08.2020, ОСОБА_2 повернула ОСОБА_1 : 12.09.2020 - 1547,74 грн.; 29.10.2020 - 1547,74 грн.; 27.11.2020 - 1547,74 грн.; 28.12.2020 - 1547,74 грн.; 01.02.2021 - 1547,74 грн.; 01.03.2021 1540 грн.; 30.03.2021 - 1540 грн.; 27.04.2021 - 1540 грн.; 31.05.2021 1540 грн.; 02.07.2021 1540 грн.

Отже, у рамках вказаної вище розписки, ОСОБА_1 повернуто грошові кошти у загальному розмірі - 15438 грн. 07 коп., а тому загальний розмір заборгованості становить 6881 грн. 93 коп., з яких: 2561 грн. 93 коп. (тіло позики) та 4320 грн. (3 % місячних).

Крім того, встановлено, що у межах виконання своїх боргових зобов`язань за розпискою від 10.02.2021, ОСОБА_2 повернула ОСОБА_1 : 01.03.2021 855 грн.; 30.03.2021 855 грн.; 27.04.2021 855 грн.; 31.05.2021 - 855 грн.; 02.07.2021 855 грн.

Отже, у рамках вказаної вище розписки, ОСОБА_1 повернуто грошові кошти у загальному розмірі - 3075 грн. 07 коп., а тому загальний розмір заборгованості становить 8045 грн., з яких: 4925 грн. (тіло позики) та 3120 грн. (3 % місячних).

Зазначені обставини справи підтверджуються відповідними письмовими доказами, а тому суд вважає їх доведеними.

Таким чином, відповідачка порушила умови виконання зобов`язань, передбачених договорами позики, а саме прострочила повернення позивачеві коштів у загальному розмірі 14926 грн. 93 коп. (6881 грн. 93 коп. за розпискою від 13.08.2020 та 8045 грн. за розпискою від 10.02.2021).

Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв`язку. Розписки підписані відповідачем є документом, що стверджує про вчинення правочину між ним та позивачем, тобто сторонами фактично в письмовій формі був укладений договір позики.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Як визначено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики, розписка про отримання коштів внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Тобто, договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Правова позиція з цього приводу викладена в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-63цс13, постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, постанові 13.12.2017 у справі № 309/3458/14-ц.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, постанові Верховного Суду від 08.07.2019 справа № 524/4946/16-ц.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 525 ЦК України одноособова відмова від виконання зобов`язань і одноособова зміна умов договору не припустимі, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

При цьому, судом враховані висновки, що викладені у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 483/1953/16-ц.

Згідно з приписами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк у відповідності з умовами договору та вимогами цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Позивач стверджує, що станом і на момент подачі позовної заяви до суду, і на час розгляду справи, відповідачка борг у повному обсязі не повернула, що підтверджується наявністю у нього оригіналів розписок від 13.08.2020 та від 10.02.2021.

Під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що ним були надані грошові позики відповідачці, про що складено відповідні розписки від 13.08.2020 та від 10.02.2021, за якими ОСОБА_2 отримала грошові кошти у розмірі 18000 грн. та 8000 грн. відповідно, під 3% щомісячно. Також, у вказаних вище розписках зазначено розмір отриманих відповідачкою грошових коштів, валюта та строк. Грошові кошти відповідачкою у повному обсязі не повернуті позивачеві і на час розгляду справи.

У суду відсутні будь-які документи, що підтверджують факт повернення боржницею усієї суми вказаних вище грошових коштів.

До того ж, відповідачкою не спростовано наявності заборгованості. Крім того, на час розгляду справи у суду відсутні підтверджуючі докази про те, що договори позики визнані недійсними чи є розірваними.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України №6-49цс12 від 06.06.2012.

Як вбачається з розрахунків, що наведені позивачем у позовній заяві, виходячи з розміру боргу за розпискою від 13.08.2020, - 6881 грн. 93 коп., інфляційні збитки за період прострочення виконання зобов`язання становлять - 1599 грн. 84 коп., 3% річних 159 грн., а виходячи з розміру боргу за розпискою від 10.02.2021, - 8045 грн., інфляційні збитки за період прострочення виконання зобов`язання становлять - 450 грн. 23 коп., 3% річних 68 грн.

Вказані розрахунки є повними, чіткими, об`єктивними, вони узгоджуються з умовами договору, а тому суд вважає їх належними та допустимими доказами і бере за основу при винесенні цього рішення.

Слід зазначити, що відповідачка не скористалася правом спростувати доводи позивача та надані ним розрахунки заборгованості.

Враховуючи зазначені вище обставини, той факт, що має місце грошове зобов`язання, яке не виконане у повному обсязі боржницею, - стягненню з відповідачки, підлягає заборгованість за договором (розписка від 13.08.2020) у розмірі 6881 грн. 93 коп., 3% річних у розмірі 159 грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 1599 грн. 84 коп., а також заборгованість за договором (розписка від 10.02.2021) у розмірі 8045 грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 68 грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 450 грн. 23 коп.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Разом з тим, при зверненні до суду із даним позовом позивач не сплачував судовий збір, оскільки він користується пільгою щодо сплати судового збору при зверненні до суду, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з тим, що він є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 075851 від 13.11.2012.

Таким чином, з відповідачки слід стягнути судовий збір у дохід держави у сумі 992 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 133, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279-282 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код дані відсутні) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором (розписка від 13.08.2020) у розмірі 6881 (шість тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 93 коп., а також 3% річних у розмірі 159 (сто п`ятдесят дев`ять) грн. 00коп. та інфляційні втрати у розмірі 1599 (тисяча п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 84 коп., а всього 8640 (вісім тисяч шістсот сорок) грн. 77коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код дані відсутні) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором (розписка від 10.02.2021) у розмірі 8045 (вісім тисяч сорок п`ять) грн. 00коп., а також 3% річних у розмірі 68 (шістдесят вісім) грн. 00коп. та інфляційні втрати у розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) грн. 23 коп., а всього 8563 (вісім тисяч п`ятсот шістдесят три) грн. 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код дані відсутні) в дохід держави судовий збір у розмірі 992грн. 40коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 13.02.2023.

Головуючий: С. М. Позарецька