Справа № 303/433/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Ляпіній А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 про припинення права на частку, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про припинення права власності, визнання права власності, вказуючи, що вона 21 вересня 2022 року придбала 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 . Співвласником 1/4 частини вказаної квартири є ОСОБА_3 . Згідно зазначеного договору купівлі-продажу 3/4 частки квартири від 21.09.2022, зокрема п. 3 та п. 4, продаж зазначених 3/4 часток квартири вчинено за 349 900,00 грн., а експертна оцінка квартири (ринкова вартість квартири), яка проведена 06.09.2022 ТОВ «Оцінка майна Україна» становить 466 462,24 грн. Таким чином, 1/4 частина ринкової вартості вказаної квартири складає 466 462,24 : 4 = 116 615,56 грн. Висновок експерта експертного будівельно-технічного дослідження від 30.09.2022 вказує, що нерухоме майно, а саме кватира АДРЕСА_1 є неподільною, що є самостійною, окремою і достатньою обставиною, передбаченою ч. 1 ст. 365 ЦК України, для припинення права на частку в майні на підставі позову інших співвласників. Також в описовій частині висновку експерт вказує і описує, що частка відповідача у квартирі АДРЕСА_1 є незначною, що також є самостійною, окремою і достатньою обставиною, передбаченою ч. 1 ст. 365 ЦК України, для припинення права на частку в майні на підставі позову інших співвласників. Наявність іншого співвласника майна, а саме ОСОБА_3 , який володіє незначною часткою майна, яка не може бути виділена в натурі, оскільки квартира є неподільною, що істотно перешкоджає позивачу в реалізації його права власності на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Сторони не є членами однієї сім`ї, не проживають спільно і не ведуть спільного господарства, відповідач не бере участі у витратах, яких потребує утримання квартири, не несе витрати зі сплати житлово - комунальних послуг, а тому можна стверджувати про неможливість спільного володіння та користування квартирою. Просила припинити право власності ОСОБА_3 на 1/4 частку у спільному майні, а саме: квартирі під АДРЕСА_1 , визнавши право власності за нею на вказану 1/4 частки квартири під АДРЕСА_1 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2023 відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права на частку, визнання права власності, визначено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без у часті позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду нотаріально засвідчену заяву, в якій зазначив що, просить суд розглянути справу у його відсутності за наявними матеріалами, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить їх задовольнити, кошти в сумі 116615,56 грн. отримав від позивачки, а судовий збір їй компенсував.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Аналогічна за змістом норма міститься в статті 321 ЦК України.

Частиною 1статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких, суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, а саме: частка є незначною і не може бути виділена у натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з чотирьох передбачених частиною першою статті 365 ЦК України підстав, проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

На підставі договору купівлі-продажу 3/4 частки квартири від 21.09.2022 посвідченого державним нотаріусом Першої мукачівської державної нотаріальної контори Плеша А.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-203, ОСОБА_1 купила 3/4 частки квартири під номером АДРЕСА_1 , що підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Із технічного паспорту від 24.09.2022 на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що ОСОБА_3 належить частка квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 належить 3/4 частини вищезазначеної квартири.

Суду надано докази, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на 3/4 частки спірної квартири, а ОСОБА_3 на 1/4 частки цієї квартири.

Із договору купівлі-продажу 3/4 частки квартири від 21.09.2022, копії технічного паспорту на квартиру від 24.09.2022 видно, що квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 55,00 кв.м., житлову площу 32,00 кв.м. Площа житлових кімнат складає: №3 13,20 кв.м.; №4 18,80 кв.м.; Виходячи з розміру частки, яка належить відповідачу ОСОБА_3 у праві власності на спірну квартиру, на його частку припадає 8,00 кв.м. житлової площі, що виходячи з технічного паспорту на квартиру значно менше найменшої за площею кімнати №3.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що частка ОСОБА_3 у спільній частковій власності на квартиру АДРЕСА_1 є незначною.

Згідно з висновком № 578/09/22 від 30.09.2022 судового експерта ОСОБА_4 поділ або встановлення порядку користування об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яким належать відповідно 3/4 та 1/4 частки цієї квартири в ідеальних частках або з незначними відхиленнями від ідеальних часток є технічно неможливим, через незначні параметри вказаної квартири, що припадаються на співвласника ОСОБА_3 . В зв`язку з цим, нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 за визначенням статті 183 ЦК України є неподільна.

Таким чином, зазначені докази підтверджують неможливість виділу частки співвласника в натурі і неможливість поділу спірної квартири між співвласниками.

Судом встановлено, що співвласники спірної квартири не є родичами, спільно не проживають та не ведуть спільного господарства.

Отже, на думку суду, у справі слід вважати встановленим те, що спірна квартира є неподільною річчю, частка відповідача у спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння та користування майном є неможливим.

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки від 06.09.2022, ринкова вартість житлової 2-х кімнатної квартири загальною площею 55,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 без ПДВ складає 466462,24 грн., отже позивачем має бути компенсована вартість відповідачу належної йому частки спірної кварти, що враховуючи загальну вартість квартири становить 116615,56 грн.

Із заяви від 08.03.2023 поданої до суду ОСОБА_3 вбачається, що останній отримав від позивачки кошти в сумі 116615,56 грн.

При прийнятті рішення судом враховуються правові позиції викладені у постановах ВС від 7.06.2018 у справі №442/3737/15-ц, від 13.02.2019 у справі №460/3003/16, від 15.05.2013 у справі № 6-37цс13, в яких зазначено, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відтак, суд вважає, що обставини, передбачені пунктами 1-4 частини 1 статті 365 ЦК України, у даній цивільній справі є встановленими, в тому числі з урахуванням компенсації позивачем відповідачу вартості 1/4 частки в розмірі 116615,56 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для припинення права ОСОБА_3 на частку в квартирі АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 273, 354, 355, 280-282 ЦПК України, ст.41 Конституції України, ст. ст. 319, 321, 365, 383, 386, 391, ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права на частку, визнання права власності - задовольнити повністю.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на 1/4 частку квартири, яка розташована по АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), право власності на 1/4 частку житлової квартири, яка розташована по АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя