Справа № 204/6986/22
Провадження № 2/204/486/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Воронько А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, яку уточнила 15 лютого 2023 року, в якій остаточно просила усунути їй перешкоди у користуванні власністю, а саме 27/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що згідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 19 травня 2001 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 2889, позивач є власником 27/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . 29 вересня 2014 року у належній їй на власності частині житлового будинку було зареєстровано відповідача - ОСОБА_2 , який не є співвласником означеного помешкання. Відповідач є сином позивача. З часу досягнення повноліття відповідач з 2016 року не проживає у належній позивачу частині житлового будинку, а проживає у місті Кам`янське Дніпропетровської області. Відповідач ніколи не брав та не бере участі в утриманні майна за місцем реєстрації, в добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим створює позивачу додаткові перешкоди у користуванні своєю власністю. Родинні та сімейні відносини позивач з відповідачем не підтримують з моменту досягнення останнім повноліття. З позивачем відповідач не спілкується. Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У разі здійснення будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, і з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. При цьому, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням. Оскільки відповідач не проживає у належній позивачу частині будинку близько 6 років, спільного господарства вони не ведуть, однак до теперішнього часу відповідач залишається зареєстрованим у належній позивачу частині будинку, його реєстрація створює позивачу як співвласнику майна, перешкоди у користуванні і розпорядженні майном. Будь-які законні підстави для збереження за відповідачем права користування майном позивача відсутні. У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з`явився, але надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 19 травня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 2889, на праві власності належить 27/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром 788 кв.м. з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами (а.с. 9-10).

У Довідці № 14296 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданій 18 листопада 2021 року Відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, зазначено, що відповідно до даних, зазначених в Електронній картотеці, за адресою: АДРЕСА_1 (27/100 частка домоволодіння) до складу сім`ї/зареєстрованих входять: ОСОБА_1 (співвласник, зареєстрована з 17 вересня 2001 року), ОСОБА_5 (чоловік, зареєстрований з 10 червня 2004 року), ОСОБА_2 (зареєстрований з 29 вересня 2014 року), ОСОБА_6 (зареєстрований з 18 вересня 2000 року), ОСОБА_7 (зареєстрована з 23 липня 2002 року), ОСОБА_8 (зареєстрований з 18 травня 1999 року) (а.с. 11).

У відповіді Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 6/5-4854 від 20 жовтня 2022 року також вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 29 вересня 2014 року по теперішній час (а.с. 18).

При цьому, у позовній заяві позивач наполягала на тому, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у належній позивачу частині домоволодіння АДРЕСА_1 ще з 2016 року, його особистих речей у будинку немає, участі в утриманні будинку відповідач не несе.

З Акта про непроживання від 27 січня 2023 року, складеного ОСОБА_9 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) вбачається, що ОСОБА_2 , з 2016 року по теперішній час не проживає в належній ОСОБА_1 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , та проживає у м. Кам`янське Дніпропетровської області (а.с. 50).

У відповідності зі статтею 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

У частині 2 статті 405 ЦК України закріплено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , втратив право користування житловим приміщенням, а саме належною позивачу ОСОБА_1 27/100 частиною домоволодіння АДРЕСА_1 , оскільки не проживає там понад один рік, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-IX від 05 листопада 2021 року, який набрав чинності 01 грудня 2021 року, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності.

У пункті 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» закріплено, що місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, оцінивши докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем ОСОБА_1 позовних вимог щодо усунення їй перешкод у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме 27/100 частинами домоволодіння АДРЕСА_1 , та вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі ст.ст. ст.ст. 15, 16, 319, 383, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 4, 76-82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме 27/100 частинами домоволодіння АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні, 40 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез