Справа №442/6388/22
Провадження №2/442/60/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільним майном багатоквартирного будинку, -

встановив :

11.10.2022 позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобов`язати ОСОБА_2 усунути їй перешкоди у користуванні допоміжними приміщеннями, позначеними на плані мансарди багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 під №3-2 - площею 1,9кв.м та під №3-5 - площею 7,7кв.м, шляхом надання вільного доступу та передачі екземпляру ключів до цих приміщень.

В обґрунтування позову, вказує на те, що їй належить квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 09.10.2020 року. Крім того, вона є власником квартири АДРЕСА_3 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 07.12.2019 року. Належні їй квартири знаходяться на першому поверсі одноповерхового будинку.

Відповідачці, ОСОБА_2 , належить квартира АДРЕСА_4 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2020 року. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, загальна площа квартири 39,9кв.м, житлова - 17,3кв.м. Квартира складається з однієї житлової кімнати та кухні і знаходиться на мансардному поверсі будинку.

Через деякий час, після того як вона стала власником вищевказаних квартир, вона дізналася про наявність допоміжного приміщення при вході на мансардному поверсі, вхід до якого повністю їй обмежено Відповідачкою. Тільки в неї були ключі від вхідних дверей до мансарди, тому допоміжним приміщенням вона користувалася одноосібно, при цьому використовуючи спільний коридор на першому поверсі будинку. В цьому приміщенні відповідачка облаштувала ванну кімнату для себе, а так як воно знаходилося над засобами обліку електроенергії (лічильниками) на першому поверсі, то постійно існувала небезпека їх затоплення, замикання проводів і як наслідок - пожежі.

У зв`язку із відмовою відповідачки добровільно надати їй доступ до допоміжного приміщення на мансардному поверсі, вона звернулася до відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Дрогобицької міської ради з відповідною скаргою на дії ОСОБА_2 .

Згідно відповіді відділу ДАБК ДМР від 03.06.2021 №150, їй повідомлено, що з виходом на місце посадовими особами відділу встановлено самовільне перепланування квартири ОСОБА_2 , площа якої збільшилася з 39,9кв.м. до 56,5кв.м. Тобто орган місцевого самоврядування підтвердив незаконність дії відповідачки.

Так як ОСОБА_2 відмовлялася і в подальшому надати їй доступ до приміщення на мансардному поверсі, вона змушена була звертатися за захистом своїх порушених прав співвласника багатоквартирного будинку до Дрогобицького міськрайонного суду.

09 травня 2022 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у цивільній справі №442/5510/21 її позовні вимоги задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні допоміжним приміщенням, яке знаходиться у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 шляхом приведення його до попереднього стану і надання доступу до даного приміщення.

Судовим рішенням встановлено, що згідно плану мансарди будинку АДРЕСА_1 , вона складається з приміщень: №3-1 площею 2,4кв.м, №3-2 - площею 1,9кв.м, №3-3 - площею 7,5кв.м, №3-4 - площею 13,9кв.м, №3-5 - площею 7,7кв.м, №3-6 - площею 17,9кв.м, №3-7 - площею 5,2кв.м.

Із матеріалів інвентаризаційної справи №3088 будинку АДРЕСА_1 , яка витребовувалась судом, вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.06.1999 року загальна площа квартири АДРЕСА_5 становить 39,9 кв.м., і складається з однієї житлової кімнати площею 17,3 кв.м. і кухні. Ця сама інформація щодо технічних характеристик квартири АДРЕСА_5 зазначена й у договорі купівлі-продажу квартири від 03.08.2001 року.

Згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_5 , виготовленого 10.01.2020, квартира складається з приміщень: коридору площею 2,4кв.м, вбиральні - 1,9кв.м, кладової - 7,5кв.м, кухні - 13,9кв.м, кладової - 7,7кв.м, житлової кімнати - 17,9кв.м, кладової - 5,2кв.м. Загальна площа квартири 56,5кв.м, житлова - 17,9кв.м. Тобто, наявне збільшення площі.

Додатково, у матеріалах інвентаризаційної справи №3088, на а.с.184 міститься Акт поточних змін від 10.01.2020, з якого вбачається, що виявлено зміни. Приміщення №1, 2, 5, 7 не ввійшли в приватизацію квартири, збільшена загальна площа квартири.

Жодних інших документів щодо встановлення порядку користування чи приватизації цих приміщень, в матеріалах інвентаризаційної справи №3088 не містилося, стороною відповідачки - суду не представлялося.

В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачка одноособово користується допоміжними приміщеннями на мансарді, а саме приміщеннями, позначеними на плані мансарди багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 під №3-1 площею 2,4кв.м, №3-2 - площею 1,9кв.м, №3-5 - площею 7,7кв.м, №3-7 - площею 5,2кв.м, обмеживши доступ до них позивачці, яка також є їх співвласником відповідно до положень ЦК України та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Позивачка бажає користуватися допоміжним приміщенням під №3-7 - площею 5,2кв.м для зберігання своїх речей, в якому ОСОБА_2 облаштувала ванну кімнату.

На підставі наведеного, суд вказує на те, що права позивачки на вільне користування допоміжним приміщенням є порушеними, а відтак підлягають захисту шляхом приведення його до попереднього стану та надання ОСОБА_3 вільного доступу до нього.

Таким чином, судом під час розгляду цивільної справи було встановлено самовільне та одноосібне користування не одним допоміжним приміщенням, а декількома.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 09.05.2022 ОСОБА_2 не оскаржувала, виконала його шляхом надання їй доступу до допоміжного приміщення у якому була облаштована її ванна №3-7 - площею 5,2кв.м та до приміщення №3-1 площею 2,4кв.м - спільного коридору.

Про наявність інших допоміжних приміщень вона дізналася під час судового розгляду, тому відповідно звернулася до відповідачки про надання їй вільного доступу до цих приміщень. Але незважаючи на те, що судом встановлено незаконність їх одноособового користування ОСОБА_2 в багатоквартирному будинку, її вимоги надати доступ до цих приміщень відповідачка ігнорує, тому змушена знову звертатися за захистом своїх порушених прав у судовому порядку.

07.11.2022 від адвоката Коцана Р.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження у даній справі з тих підстав, що позивачкою до Дрогобицького міськрайонного суду Львівське області подано позовну заяву до цієї ж відповідачки з тим самим предметом та з тих самих підстав. З поданого позову вбачається, що позивачка просить суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути їй перешкоди у користуванні допоміжними приміщеннями, позначеними на плані мансарди багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 під № 3 - 2 - площею 1,9 кв. м. та під № 3 - 5 - площею 7,7 кв. м., шляхом надання вільного доступу та передачі екземпляру ключів до цих приміщень. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 травня 2022 року по справі № 442/5510/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільним майном багатоквартирного будинку позов задоволено, зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні допоміжним приміщенням, яке знаходиться у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 шляхом приведення його до попереднього стану і надання доступу до даного приміщення. Зокрема, спір стосувався приміщення № 3-2 площею 1,9 кв. м., про що зазначено в мотивувальній частині вищевказаного рішення.

Як вбачається із графи «встановлено» постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.08.2022 року, згідно акту державного виконавця від 17.08.2022 року при виході за адресою по АДРЕСА_1 встановлено, що вимоги виконавчого листа № 442/5510/21 від 27.06.2022 року виконано, а саме усунено перешкоди у користуванні допоміжним приміщенням, яке знаходиться у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 та приведено його до попереднього стану.

З огляду на вказане, на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України просить закрити провадження у даній справі.

07.11.2023 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов. Позову не визнає з аналогічних підстав, викладених у клопотанні про закриття провадження у справі.

20.02.2023 від представника ОСОБА_3 адвоката Партики О.В. надійшла заява про відмову від частини позовних вимог, а саме: зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні допоміжними приміщеннями, позначеними на плані мансарди багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 під №3-2 - площею 1,9кв.м. Просить в цій частині провадження закрити.

Представник позивача - адвокат Партика О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задоволити.

Представник відповідача адвокат Коцан Р.М. позову не визнав. Вказав, що його довірителькою жодних перешкод у користуванні допоміжними приміщеннями, позначеними на плані мансарди багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 під №3-5 - площею 7,7кв.м. не чиняться. Наголосив, що позивачка зловживає своїм правом звернення до суду, а тому просить у разі відмови в позові, стягнути з неї судові витрати на правову допомогу, понесені відповідачкою у розмірі 12000 грн.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Згідно із положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, якими законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

З матеріалів справи вбачається і сторонами не заперечується, що позивачці ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 09.10.2020 року. Крім того, вона є власником квартири АДРЕСА_3 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 07.12.2019 року. Належні їй квартири знаходяться на першому поверсі одноповерхового будинку.

Відповідачці, ОСОБА_2 , належить квартира АДРЕСА_4 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2020 року. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, загальна площа квартири 39,9кв.м, житлова - 17,3кв.м. Квартира складається з однієї житлової кімнати та кухні і знаходиться на мансардному поверсі будинку.

Як вбачається з рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.05.2022, у цивільній справі №442/5510/21, ОСОБА_3 зверталась до ОСОБА_2 з позовом про усунення перешкод у користуванні спільним майном багатоквартирного будинку і її позовні вимоги було задоволено: зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні допоміжним приміщенням, яке знаходиться у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 шляхом приведення його до попереднього стану і надання доступу до даного приміщення.

З мотивувальної частини рішення вбачається, що мова йшла про приміщення позначені на плані мансарди багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 під №3-1 - площею 2,4кв.м., №3-2 - площею 1,9кв.м., №3-7 - площею 5,2 кв.м.

Як вбачається з Постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.08.2022 року, згідно акту державного виконавця від 17.08.2022 року при виході за адресою по АДРЕСА_1 встановлено, що вимоги виконавчого листа № 442/5510/21 від 27.06.2022 року виконано, а саме усунено перешкоди у користуванні допоміжним приміщенням, яке знаходиться у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 та приведено його до попереднього стану.

Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Статтею 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законодавством України визначені матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів викладено у статті 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту та вказує підстави позову і в силу положень статті 12 ЦПК України повинен довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Суд з власної ініціативи не може змінювати предмет і підстави позову.

Позивачка, обґрунтовуючи позовні вимоги, покликається на те, що відповідачка чинить їй перешкоду у користуванні допоміжним приміщенням під №3-5 площею 7,7 кв.м. та просить зобов`язати останню надати їй вільний доступ до нього та передати екземпляр ключа до цього приміщення. Разом з тим, жодного доказу у підтвердження зазначеного не надала. Відповідачкою даний факт заперечується, остання вказує, що приміщення є у вільному доступі і не зачинене.

Посилання позивачки на обставини, встановлені рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.05.2022 суд не бере до уваги, оскільки таке, як зазначалось вище виконане, про що винесена постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Крім цього, в такому не йшла мова про спірне приміщення, а тому, суд не може посилатись на вказане рішення як доказ про вчинення перешкод у користуванні приміщенням, позначеним на плані мансарди під №3-5 площею 7,7 кв.м. після його постановлення. Доступ до цього приміщення можливий лише через квартиру відповідачки, що буде порушенням її права на недоторканість житла.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов є безпідставним, а зібрані у справі докази вказують на недоведеність заявлених позивачем вимог, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

В частині стягнення з позивача в користь відповідача витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн. суд дійшов такого висновку.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу по даній справі, позивачем долучено Договір про надання правової допомоги від 01.11.2022, Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 07.11.2022 на суму 6000 грн., Акт №2 виконаних робіт (наданих послуг) від 07.02.2023 на суму 6000 грн., Акт №3 виконаних робіт (наданих послуг) від 07.03.2023 на суму 2000 грн.

Проаналізувавши детальний опис робіт адвоката, зокрема участь у судових засіданнях, судом встановлено, що до такого включено судові засідання, які були відкладені або не проводились, також є дещо завищеною підготовка та написання адвокатського запиту, а тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги слід зад волити частково у розмірі 6000 грн., оскільки такі є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

На підставі положень статті 141 ЦПК України, оскільки у позові відмовлено, то сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільним майном багатоквартирного будинку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 6000 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09.03.2023.

Суддя А.П. Хомик