КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/2024/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, відповідно до якого просив: зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з визначенням такого способу участі батька у вихованні дітей (без супроводу матері):- щосуботи та щонеділі з 09:00 год. до 18:00 год. з правом ночівлі, за його місцем проживання та проживання його батьків;- протягом 1 (одного) тижня у період літніх шкільних канікул без супроводу матері; зобов`язати ОСОБА_1 за два дні до його зустрічей надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей. У разі настання таких змін, повідомити про це особисто ОСОБА_3 на наступний день з дня настання таких обставин; судові витрати покласти на відповідачку.

Свої вимоги мотивував тим, що 05 грудня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , 2010 року народження, та ОСОБА_5 - 2012 року народження.

Позивач вказував, що спільне життя не склалося через спір у вихованні дітей та різні погляди на сімейне життя. На початку липня 2020 року дружина зібрала свої та дітей речі і переїхала проживати до своїх батьків.

Відносини склалися таким чином, що дружина не спілкується з ним та відмовляє у спілкуванні дітям. На неодноразові прохання та коли він приходив за їх місцем проживання, дружина викликала поліцію і до дітей не допускала.

Позивач вважає, що він, як батько, має рівні права на побачення зі своїми дітьми, а також зобов`язаний брати участь у їх вихованні.

Вказував, що він постійно піклується про дітей, підтримує матеріально, передає продукти харчування, однак побачити дітей йому перешкоджає відповідачка, яка налаштовує дітей проти батька.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з дітьми - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначено ОСОБА_3 такий спосіб участі у вихованні дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без участі матері ОСОБА_1 :

- першу та третю суботу з 09:00 год. до 18:00 год. щомісячно, за місцем проживання батька;

- протягом 1 (одного) тижня у період літніх шкільних канікул щорічно.

Зобов`язано ОСОБА_1 напередодні зустрічей надавати ОСОБА_3 точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей. У разі настання таких змін, повідомити про це особисто ОСОБА_3 на наступний день з дня настання таких обставин.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

У задоволенні інших вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що не було всебічно та об`єктивно досліджено усі докази подані сторонами, проаналізовано та застосовано норми права, які підлягають застосуванню до даних спірних правовідносин, висновки, викладені у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, що свідчить про незаконність та необґрунтованість прийнятого судом рішення. Зокрема, судом не було надано системну оцінку фактам та обставинам справи, не враховано думку та інтересів дітей, не надано оцінки агресивній поведінці позивача, що підтверджувалось висновками органів опіки та піклування та висновком судово-психологічної експертизи.

Апелянт вказує, що у судових засіданнях сторона відповідача неодноразово наголошувала, що не чинить перешкод батькові у спілкуванні з дітьми, проте заперечує проти порядку особистих зустрічей, який пропонував позивач, без присутності інших осіб. Вказує, що відповідачем пропонувалось встановити графік побачень батька з дітьми, однак на перші пів року після набрання законної сили рішенням, у присутності психолога, соціального працівника, представника органу опіки і піклування або іншої особи.

Окрім цього, з урахуванням розвитку та потреб дітей, позивач не позбавлений у майбутньому права звернутися до суду із позовом про зміну встановленого судом способу участі у вихованні дітей.

Враховуючи викладене, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 частково, а саме: визначити ОСОБА_3 такий спосіб участі у вихованні дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 : - на період протягом 6 місяців з дня набрання рішенням законної сили: першу і третю неділю кожного місяця з 09:00 до 14:00 у присутності іншої особи (психолога, соціального працівника, представника органу опіки та піклування або іншої особи); - на період з сьомого по дванадцятий місяць з дня набрання рішенням законної сили: першу і третю неділю кожного місяця з 09:00 до 14:00 без присутності матері та інших осіб; - у подальшому першу і третю неділю кожного місяця з 09:00 до 18:00 без присутності матері та інших осіб. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

28 грудня 2022 року на адресу апеляційного суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив від ОСОБА_3 , який датований 15 грудня 2022 року, однак такий відзив подано з порушенням строку, передбаченого ухвалою Київського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження від 07 листопада 2022 року. Зазначену ухвалу ОСОБА_3 було направлено на електронну адресу 28 листопада 2022 року. Разом з тим, ОСОБА_3 у відзиві не заявляє клопотання про поновлення пропущеного строку на подання такого відзиву. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про неповажність причин пропуску строку на подання відзиву, а тому даний відзив не приймається судом.

При апеляційному розгляді справи відповідачка у справі ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про визначення участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми у порядок, який запропонувала вона в апеляційній скарзі.

Представник позивача у справі ОСОБА_3 - адвокат Біліченко В.В. заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, оскільки доводи, на які посилається апелянт, не спростовують обставин, які були встановлені судом при розгляді справи та висновків, викладених у рішенні суду. Вважає рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства, просив залишити його без змін.

Треті особи у справі - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Зазимської сільської ради Броварського району Київської області на апеляційний розгляд справи не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідачки у справі, представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив, що 05 грудня 2009 року між сторонами було укладено шлюб.

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Станом на день розгляду справ в суді першої інстанції, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 є малолітніми дітьми, яким виповнилося повних 11 років та, відповідно - 10 років.

Між батьками (сторонами по справі) виникають непорозуміння стосовно спілкування дітей з батьком та щодо його участі у їх вихованні.

Як встановлено судом, і даний факт визнано позивачем та відповідачем, після припинення відносин між сторонами діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 .

З наданих сторонами доказів та їх пояснень вбачається, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, внаслідок чого між сторонами виникають непорозуміння, що призвело до звернення позивача до суду з цього приводу.

За висновком Органу опіки та піклування Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 09 лютого 2022 року прийнято рішення про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способу участі батька у вихованні дітей, а саме: І та ІІІ суботу місяця з 09.00 год. до 18.00 год. щомісяця. Орган опіки і піклування вважає, що батько дітей має право на безперешкодне спілкування з дітьми, враховуючи думку та бажання дітей, та пропонує для налагодження емоційного контакту з дітьми і встановлення довірливих відносин визначити на початковий період вищезазначений режим відвідування дітей. Зокрема, на засіданні комісії батько дітей повідомив, що бажає брати участь у вихованні дітей, однак мати всіляко перешкоджає вільному спілкуванню (діти постійно вдомва, нікуди не виходять, не спілкуються з однолітками); мати на засіданнф комісії повідомила, що діти не бажають спілкуватися з батьком, оскільки він застосовував насилля (доказів не надала), при цьому зазначила, що діти навчаються дистанційно, відвідують гуртки он-лайн, відвідують збори «Свідки Єгови» (а.с.50-51, т.2).

Судом першої інстанції було досліджено витребувану в Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області належним чином засвідчену копію висновку судово-психологічної експертизи від 15 квітня 2021 року Державного науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України, здійсненої в межах кримінального провадження №0002560 (на експертизу надано матеріали кримінального провадження, диск з аудизаписом, проведення психодіагностичного дослідження малолітніх дітей), де зазначено при психодіагостичному дослідженні малолітньої ОСОБА_4 про те, що при розповіді про батька з`являлись сльози, дуже хвилювалась, щоб мама не дізналась про деякі фрагменти розповіді під час дослідження, а саме, що вона бажає бачити батька та спілкуватись з ним, дідусем, бабусею (по лінії батька), що бажає спілкування з однолітками, бажає відвідувати школу. Розповіла, що зовсім не має друзів, не спілкується з татом 7 місяців, причиною називає заперечення матері. Про батька каже, що він любить її, але проживає в селі, дуже хоче побачити батька та спілкуватись, він хороший. Вважає, що причиною чому батько п`є є мама, тому що вона часто кричить і влаштовує конфлікти. …»Дитина жаліє батька, пояснюючи, що на нього всі давлять, наприклад мама - каже, що він поганий». Зазначає, що дуже сумує за батьком. «…На момент бесіди виявляє бажання жити з батьком, якщо він того хоче, але при цьому дитина виявляє страх, що про це може дізнатися матір. Вказує на те, що давно хотіла побачити батька, тому що сумує…»…..»дитині сумно, що вона не побачить батька, собаку та бабусю з дідусем (батьки батька). Бачитись не дозволяє мати, вважає, що вони будуть переконувати перейти на сторону батька. У висловлюваннях дитини наявні деякі ознаки навіювання з боку релевантного оточення, що відображається у амбівалентності висловлювань позиції дитини. «Також у процесі дослідження дитини, було виявлено, що умови, в яких вона зараз проживає, містять у собі ознаки фізичного та психологічного насильства: мати постійно свариться з бабусею та дідусем; бабуся використовує фізичні покарання; небажання дитини проживати в цих умовах». « страх дитини виражати власну думку перед матір`ю». Таким чином, за результатами дослідження було виявлено наявність у дитини комплексу ознак мультитравми. Щодо ОСОБА_5 були виявлені ознаки навіювання зі сторони дорослого, стосовно дідуся та бабусі по лінії батька, намагання змусити дитину прийняти свою сторону в конфлікиі. Констатується наявність негативного сприйняття дитиною поведінки з боку батька, як на особистісному, так і на емоційних рівнях. (а.с.240-250, т.1, а.с.1-15, т.2)

За пропозицією обох сторін, малолітні діти в судове засідання суду першої інстанції не викликалися, враховуючи той факт, що з 2020 року з дітьми неодноразово проводилися спілкування, в 2021 році було проведено щодо дітей психологічне дослідження, в 2022 році Органом опіки та піклування діти викликалися на комісію, тому в подальшому, при розгляді справи в суді, батьки не бажали останніх травмувати.

Висновок органу опіки та піклування, зокрема, також зазначив, що мати на засіданні комісії повідомила, що діти не бажають спілкуватися з батьком, що він (зі слів матері) застосовував фізичне, психологічне, економічне та сексуальне насилля (доказів не надала) спілкування дітей з батьком, на думку матері, призведе до травмування психіки дітей. При цьому орган опіки та піклування вважає, що батько дітей має право на безперешкодне спілкування з дітьми, враховуючи думку та бажання дітей, та пропонує для налагодження емоційного контакту з дітьми і встановлення довірливих стосунків визначити на початковий період режим відвідування дітей: 1 і 3 субота кожного місяця з 09:00 год до 18:00 год. Без присутності матері (а.с.50-51, т.2).

Тобто, кримінальне провадження було порушено по факту, а не щодо особи, яке в подальшому було закрито за відсутності доказів. В межах кримінального провадження були проведено у 2021 році психологічне обстеження дітей, у відповідності до якого діти люблять батька і бажають з ним бачитись, а в 2022 році на засіданні комісії було враховано думку та бажання дітей та запропоновано безперешкодне побачення батька з дітьми без присутності матері.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що підстави для усунення батька від спілкування з дітьми відсутні, а тому, враховуючи відсутність згоди між сторонами щодо порядку участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними, такий порядок підлягає встановленню в судовому порядку, а наявні перешкоди, що виникають внаслідок відсутності такої згоди підлягають усуненню.

Визначаючи конкретний порядок участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд першої інстанції виходив також з положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відтак, з урахуванням змісту позовних вимог, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд першої інстанції дійшов висновку, що зустрічі позивача з дітьми мають відбуватися.

Дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт. Суд також ураховує вік дітей, ставлення батька до дітей, можливість батька відвідувати дітей та вважає за доцільне усунути перешкоди батьку у спілкуванні з дітьми.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає з огляду на наступне.

Декларацією прав дитини від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини третьої статті 9 Конвенції, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятковими випадками, коли це суперечить інтересам дитини.

Статтею 18 зазначеної Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 9 Конвенції зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (стаття 7 СК України).

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

За змістом статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Із системного тлумачення частини першої статті 3 Конвенції, статей 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав дитини від 07 грудня 2006 у справі «Хант проти України», дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 та зобов`язав ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з дітьми - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також визначив спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без участі матері ОСОБА_1 : - першу та третю суботу з 09:00 год. до 18:00 год. щомісячно, за місцем проживання батька; - протягом 1 (одного) тижня у період літніх шкільних канікул щорічно.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивач по справі має бажання та здійснює спроби щодо спілкування з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак відповідач по справі чинить перешкоди останньому у реалізації його прав та обов`язків відносно дітей.

В судовому засіданні суду першої інстанції допитувалися в якості свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що приятелюють тривалий час, в дружніх відносинах, гарна сім`я, ОСОБА_14 стриманий, освідчений, комунікабельний, займається дітьми. Зустрічалися часто, однак релігійні переконання ОСОБА_15 змінили відношення до всього, як до зустрічей, так і до чоловіка. Пояснив, що в шоковому стані від ситуації і зазначає про наклеп на ОСОБА_16 . Свідок ОСОБА_17 також пояснив, що є сусідом, спілкувалися не часто, однак ОСОБА_14 ввічливий, стриманий, урівноважений і спокійний, як батько займається з дітьми.

Вказані обставини також підтвердила допитана в якості свідка матір позивача - ОСОБА_18 , яка зазначила, що не розуміє поведінку ОСОБА_15 і небажання дітей бачити як їх, дідуся та бабусю, так і батька дітей.

Натомість, свідки підтвердили, що ОСОБА_3 протягом тривалого часу вчиняє спроби побачення з дітьми, однак ОСОБА_1 чинить перешкоди у побаченнях.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що відвідують разом з ОСОБА_1 релігійну організацію «Свідки Єгови ». Зазначає, що зі слів ОСОБА_15 знають, що їй складно виховувати дітей, існують матеріальні труднощі, оскільки ОСОБА_14 передавав недостатньо коштів. Допомагали, щоб діти не голодували. Відношення дітей до батька не бачив.

Свідок ОСОБА_21 , яка є матір`ю ОСОБА_1 , пояснила, що сімейні відносини були гарні, однак в подальшому погіршились і діти не бажають бачити батька.

Крім того, суд першої інстанції, при вирішенні даного спору, врахував також думку дітей, які виявили бажання спілкуватись із батьком, а також було враховано висновок Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, де вказано, що орган опіки і піклування вважає, що батько дітей має право на безперешкодне спілкування з дітьми, враховуючи думку та бажання дітей, та запропоновано для налагодження емоційного контакту з дітьми і встановлення довірливих стосунків визначити початковий період такий режим відвідування дітей: 1 і 3 субота кожного місяця з 09-00 до 18-00 без присутності матері.

Крім того, посилання відповідача по справі на те, що позивач зловживає спиртними напоями, поводиться агресивно з дітьми, застосовує щодо дітей фізичну силу, а тому необхідно проводити зустрічі дітей з батьком за умови присутності сторонньої люди (психолога, соціального працівника, представника органу опіки і піклування або іншої особи), апеляційний суд сприймає критично, оскільки вказані обставини не були підтверджені належними та допустимими доказами й відповідачем таких доказів надано не було.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги позивача й усунув останньому перешкоди у спілкуванні з дітьми, що відповідає якнайкращим інтересам дітей.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 16 лютого 2023 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв