Справа №489/5580/20 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Провадження №22-ц/812/129/23
Провадження №22-ц/812/256/23
Постанова

Іменем України

27 лютого 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Лівінського І.В., Тищук Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва про скасування заходів забезпечення позову, постановлену 06 грудня 2022 року, о 08:10 год, та ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 грудня 2022 року про внесення виправлення в судове рішення, під головуванням судді Кузьменка В.В., в приміщенні суду першої інстанції, по справі за клопотанням ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позиву в справі №489/5580/20,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва, від 22 січня 2021 року, по цивільній справі №487/5580/20 за позовом ОСОБА_1 до МПП АФ «Аудит-Гарант Миколаїв», ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про переведення прав та обов`язків покупця; визнання недійним договір купівлі-продажу та визнання права власності.

В обґрунтування наданої заяви заявниця зазначала, що в провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва знаходилась цивільна справа за вказаним вище позовом, у якій було вжито заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт і заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 та заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири до вирішення справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

За наслідками розгляду зазначеної справи, 21 січня 2022 року Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

09 листопада 2022 року постановою Миколаївського апеляційного суду рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2022 року скасоване та ухвалено нове про відмову в позові ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що апеляційною інстанцією ухвалено судове рішення щодо повної відмови в задоволенні позову, а накладений районним судом арешт та заборону відчуження нерухомого майна, порушує її право власності на володіння, користування та розпорядження спірним нерухомим майном, ОСОБА_3 просила скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2021 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 грудня 2022 року клопотання ОСОБА_3 задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2021 року (справа № 487/5580/20), а саме - арешт на квартиру, номер 15, житлова площа 35 квадратних метрів, загальна площа 48,9 квадратних метрів, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна а ДРРП:101), яка належить ОСОБА_3 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позов, в межах якого застосовувались заходи забезпечення позову розглянуто, отже необхідність у застосуванні заходу забезпечення позову, відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України відпала.

Ухвалою цього ж суду від 06 грудня 2022 року внесено виправлення в ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва №487/5580/20 від 06 грудня 2022 року в частині зазначення дати прийняття постанови Миколаївського апеляційного суду «09.11.2022 року» замість помилково зазначеної «09.07.2022 року».

Не погодившись із ухвалами суду про скасування заходів забезпечення позову та внесення виправлень, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційні скарги, в яких просив скасувати ухвалу суду першої інстанції від 06 грудня 2022 року про скасування заходів забезпечення позову та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 .

Також просив скасувати ухвалу районного суду від 06 грудня 2022 року про внесення виправлення в судове рішення.

Обґрунтовуючи доводи апеляційних скарг, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилався на те, що ОСОБА_1 був позбавлений права приймати участь в судовому засіданні 06 грудня 2022 року в суді першої інстанції та можливості фактично надати заперечення щодо заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову, оскільки належним чином не був повідомлений про дату судового засідання.

У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явилися.

Від ОСОБА_3 , МПП Аудиторської фірми «Аудит-Гарант Миколаїв» та приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Бєлік Т.Н., надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

26 січня 2023 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, доводи якого зводяться до того, що вимоги апеляційної скарги безпідставні, необґрунтовані, скарга є такою, що не підлягає задоволенню.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав 23 лютого 2023 року в апеляційний суд письмове клопотання з проханням відкласти розгляд справи у зв`язку із зайнятістю у іншому судовому засіданні.

ОСОБА_1 теж звернувся до апеляційного суду із клопотанням, в якому просив відкласти розгляд справи, у зв`язку із перебуванням у відрядженні.

Відповідно до частини першої статті 371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Виходячи з доводів апеляційної скарги, причиною неявки до суду апеляційної інстанції представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 є надання переваги участі у розгляді іншої справи.

Така причина неявки представника позивача не може бути визнана поважною.

В свою чергу сам ОСОБА_1 реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі та не скористався можливістю прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзвязку.

Оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, натомість у справі достатньо матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, тому неявка учасника судового процесу у судове засідання, враховуючи належне повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є підставою для відкладення розгляду справи.

З огляду на наведене, та беручи до уваги строки розгляду справи, передбачені частиною першою статті 371 ЦПК України, колегія вважає за можливе розглядати справу за відсутності осіб, які беруть у ній участь.

Перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню частковому із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2021 року накладено арешт і заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 та заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири до вирішення справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

21 січня 2022 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва позовну заяву ОСОБА_1 до МПП АФ «Аудит-Гарант Миколаїв», ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про переведення прав та обов`язків покупця; визнання недійним договір купівлі-продажу та визнання права власності задоволено.

Переведено на ОСОБА_1 права та обов`язки покупця за договором купівлі продажу від 18 січня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Бєлік Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 24, укладеним між ОСОБА_3 від імені МПП АФ «Аудит Гарант Миколаїв» (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) квартири АДРЕСА_1 , ціна продажу 34 200 грн. Визнано за ОСОБА_1 право власності на вказану квартиру. Визнано недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 .

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2022 року скасоване та ухвалене нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до МПП АФ «Аудит-Гарант Миколаїв», ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про переведення прав та обов`язків покупця; визнання недійним договір купівлі-продажу та визнання права власності відмовлено.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Разом з тим обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо неповідомлення учасників справи про дату та місце судового засідання виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 статті 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядають у судовому засіданні не пізніше п`яти днів після його надходження до суду.

Правила проведення судового засідання встановлено ст. 211 ЦПК України, відповідно до частини другої якої суд зобов`язаний повідомити учасників справи про місце, дату й час судового засідання. Разом із викладеним вище ч.ч.1 2ст.128 ЦПК України прямо розмежовано поняття «виклик учасника справи» та «повідомлення учасника справи».

Європейський суд із прав людини в п. 26 рішення від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»(заява № 7460/03) зазначив, що принцип рівності сторін, один зі складників більш широкої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свої права за умов, коли її не будуть ставити в суттєво менш сприятливе положення порівняно з опонентом.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що учасники справи були повідомлені про судове засідання для вирішення питання щодо заявленого клопотання про скасування заходів забезпечення позову у даній справі.

Згідно з п.3 ч.3ст.376 ЦПК України відсутність належного повідомлення учасника справи (яке є обов`язковим при проведенні судового засідання) пряма підстава для скасування судового рішення першої інстанції та винесення судом апеляційної інстанції нового рішення.

Враховуючи, що судом першої інстанції було порушено порядок розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, тому оскаржена ухвала підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про ухвалення нового судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом частини першої статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до частини дев`ятої статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9 визначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить проте, що суд може скасувати забезпечення позову у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову, коли відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Однією з таких підстав для скасування заходів забезпечення позову може бути ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Як видно із матеріалів справи, спір між сторонами судом вирішено і постановою Миколаївського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року в позові ОСОБА_1 до МПП АФ «Аудит-Гарант Миколаїв», ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про переведення прав та обов`язків покупця; визнання недійним договір купівлі-продажу та визнання права власності відмовлено. Постанова набрала законної сили.

Оскільки підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування заходів забезпечення позову відпали, в розумінні положень статті 158 ЦПК України, тому клопотання ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, та враховуючи, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 слід задовольнити частково, ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 грудня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову.

У зв`язку із скасуванням ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 грудня 2022 року, ухвала цього ж суду від 06 грудня 2022 року про внесення виправлень втрачає силу.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 грудня 2022 року про скасування заходів забезпечення позову та ухвалу цього ж суду від 06 грудня 2022 року про внесення виправлень в судове рішення скасувати та постановити нове судове рішення.

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2021 року (справа № 487/5580/20), а саме - арешт на квартиру, номер 15, житлова площа 35 квадратних метрів, загальна площа 48,9 квадратних метрів, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ДРРП:101), яка належить ОСОБА_3 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 27 лютого 2023 р.