Справа № 204/9042/23
Провадження № 2-о/204/179/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лавриненко В.Д.,

заявниці ОСОБА_1 , представниці заявниці адвокатки Сватенко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, -

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визначивши заінтересованою особою Територіальну громаду в особі Дніпровської міської ради (а. с. 2-8).

В обґрунтування своїх вимог вказала, що з 1996 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , з яким вони 05 серпня 2008 року офіційно зареєстрували шлюб. Вказує, що вони разом із чоловіком проживали у кв. АДРЕСА_1 , де 08 серпня 2002 року вона була зареєстрована за даною адресою. Стверджує, що разом з ними у вказаній квартирі проживав рідний брат її чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був одинокою, хворою людиною, мав інвалідність, ніколи не був одружений, дітей не мав, тому вони з чоловіком ним опікувалися. При цьому, зазначає, що квартира в якій вони всі мешкали - АДРЕСА_1 , належала на праві особистої приватної власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 грудня 1996 року, виданого Виробничим об`єднанням «Південний машинобудівний завод» на підставі розпорядження № 2188-96 від 24 грудня 1996 року. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік, а вона з того часу залишилася проживати у вищевказаній квартирі з його рідним братом ОСОБА_3 . Стверджує, що з листопада 2016 року вона разом з ОСОБА_3 почали проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, в них був спільний бюджет, спільний побут та, вони навіть почали проживати однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Разом вони ходили до магазину, робили спільні витрати, спрямовані на забезпечення життєдіяльності сім`ї готували їжу, спільно харчувались, сплачували за комунальні послуги, утримували житло, ремонтували його, купували побутові товари, ліки, опікувались один одним. Вказує, що після його смерті, саме вона, займалась похованням ОСОБА_3 , сплачувала за його поховання та отримувала у Пенсійному фонді допомогу на його поховання. За вказаних обставин, вона вважає себе є спадкоємицею 4-ї черги після смерті ОСОБА_3 , оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини. При цьому, стверджує, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не має, заповітів щодо розпорядження своїм майном він не складав. Зазначає, що у шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3 вона звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шульдіної Т.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець 4-ї черги за законом. На підставі її заяви нотаріусом була відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 69500004 (номер у нотаріуса 57/2022). Після спливу шестимісячного строку вона звернулась до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємиці 4-ї черги за законом, але нотаріусом їй було відмовлено в цьому, зокрема з тих підстав, що в спадковій справі не має документів, які беззаперечно підтверджували факт її спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю більш п`яти років та із документів спадкової справи неможливо встановити факт її спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким, чином для захисту свої спадкових прав їй необхідно факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та ведення спільного домашнього господарства.

Ухвалою суду від 09 серпня 2023 року по справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання на 11 годину 40 хвилин 18 вересня 2023 року (а. с. 72), яка надіслана учасникам справи 09 серпня 2023 року за вихідним № 23711/23-вих/2-о/204/179/23 (а. с. 73).

Заявниця та її представниця адвокатка Сватенко Н.А. заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, прохали суд їх задовольнити.

Заінтересована особа, у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 109), в якій прохала ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявницю та її представницю, свідків, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявниця з 05 серпня 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 13).

Заявниця разом із чоловіком ОСОБА_2 проживала в кв. АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності брату чоловіка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 24 грудня 1996 року № НОМЕР_2 (а. с. 40 та на звороті) та випискою з КП «ДМБТІ» від 15 серпня 2022 року № 5916 (а. с. 41).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в свою чергу підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а. с. 14).

З довідки № 4803 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 27 липня 2022 року (а. с. 15) вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_3 /, як уповноважений власником даної квартири (з 29 липня 1988 року) та, ОСОБА_1 , як дружина (з 08 серпня 2002 року).

З акту, що складений мешканцями будинку АДРЕСА_2 від 20 вересня 2022 року, що засвідчений в.о. директора ТОВ «УК «Перспектива» (а. с. 29) вбачається, що заявниця з 08 серпня 2002 року проживає у кв. АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 , з яким вона з листопада 2016 року проживала однією сім`єю, вела спільне господарство, мала сіпальний бюджет, тощо.

З довідки про отримання допомоги Правобережного УСЗН Дніпровської міської ради у Чечелівському районі від 22 липня 2022 року № 625 (а. с. 42) вбачається, що у період з 01 липня 2016 року по 31 квітня 2022 року ОСОБА_4 (з ОСОБА_1 в складі сім`ї) отримували субсидію на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому, з платіжних інструкцій (а. с. 49-65 та на звороті) вбачається, що оплату комунальних послуг за вищевказаною адресою здійснювала ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 571358 від 24 червня 2022 року (а. с. 25), ОСОБА_3 була повторно встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а. с. 18).

З довідки ФОП « ОСОБА_5 » № 104 від 21 липня 2022 року (а. с. 35) вбачається, що поховання ОСОБА_3 здійснено ОСОБА_1 за власний рахунок, а не за кошти держави.

Відповідно до накладної ФОП « ОСОБА_5 » № 104 від 21 липня 2022 року (а. с. 36), що видана ОСОБА_1 , вартість послуг за поховання ОСОБА_3 становить 10100 гривень.

З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69545069 від 22 липня 2022 року (а. с. 17) вбачається, що після смерті ОСОБА_3 відкрита спадкова справа № 57/2022, яка зареєстрована у реєстрі за № 69500004.

16 травня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шульдіною Т.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а. с. 16 та на звороті), якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 рідного брата її чоловіка ОСОБА_2 ОСОБА_3 в зв`язку із відсутністю у спадковій справі документів, які б підтверджували факт спільного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю більше п`яти років.

У судовому засіданні, свідок ОСОБА_6 пояснила, вона знає заявницю, бо вони з нею сусіди, остання проживає за вказаною адресою більше 20 років. Вказала, що раніше в цій квартирі разом із заявницею жила тітка ОСОБА_7 , у якої було два сина, дружиною одного з яких ( ОСОБА_8 ) була заявниця. Коли ОСОБА_8 помер у 2016 році, то ОСОБА_9 проживала в цій квартирі разом з його братом ОСОБА_10 . Вказала, що ОСОБА_10 помер минулого року, у нього було хворе серце, тому ОСОБА_9 весь час про нього піклувалася. В них був спільний бюджет, вони разом вели господарство. Стверджувала, що у них були дуже теплі та добрі відносини.

У судовому засіданні, свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона давно знає заявницю, бо вони більше ніж 20 років є сусідами. Вказала, що за вказаною адресою вона мешкає з 1969 року, а заявниця з 2000 року, оскільки вийшла заміж за ОСОБА_8 . Спочатку, разом з ними в цій квартирі мешкав брат ОСОБА_12 та їх мати. Пізніше, у 2016 році коли ОСОБА_8 помер, ОСОБА_9 мешкала у вказаній квартирі з ОСОБА_10 , як родичі. Вказала, що коли ОСОБА_10 помер у 2022 році, то ОСОБА_9 займалася його похованням.

У судовому засіданні, свідок ОСОБА_13 пояснила, що знає заявницю, бо вони приблизно 22 роки є сусідами. При цьому, зазначила, що ОСОБА_1 за вказаною адресою мешкала разом із ОСОБА_8 , як його дружина, та його братом ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_8 у 2016 році помер, бо хворів, ОСОБА_9 після його смерті лишилася мешкати у вказаній квартирі разом із ОСОБА_10 , як родичі. Стверджувала, що ОСОБА_9 доглядала за ОСОБА_10 , бо він також хворів, купувала йому ліки, разом вели господарство, а після його смерті займалася його похованням. Зазначила, що зараз ОСОБА_9 в цій квартирі мешкає сама.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18.

Нормами ч. 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них прав та обов`язків.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верхового Суду у справі № 522/12709/18 від 25 квітня 2022 року.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21).

З огляду на вищевикладене, з урахуванням того, що заявниця з листопада 2016 року постійно мешкала разом з ОСОБА_3 до самої його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , вела із ним спільне господарство, що підтверджується допустимими, достатніми та достовірними доказами, суд доходить висновку, що вимоги заявниці із встановлення факту її сумісного проживання із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, а саме: з листопада 2016 року до дня смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_3 , підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим.

Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 , оскільки обставини, на які вона посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, наданими доказами достовірно підтверджується, що заявниця сумісно проживала із ОСОБА_3 , через що суд вважає за можливе встановити факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, а саме: з листопада 2016 року по день смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України та п. 51 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», судові витрати у цій справі відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 293, 315, 319, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_6 ), заінтересована особа Територіальна громада в особі Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 75; ), про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, а саме: з листопада 2016 року по день смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його проголошення або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його проголошення або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна