ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 лютого 2023 року

м. Харків

справа № 615/1573/21

провадження № 22-ц/818/20/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Кобзарівська сільська рада Валківського району Харківської області,

треті особи - Акціонерне товариство "АЛЬФА-БАНК", Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Кобзарівської сільської ради Валківського району Харківської області, третя особа: Акціонерне товариство "АЛЬФА-БАНК", Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2022 року, постановлену під головуванням судді Подус Г.С., -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кобзарівської сільської ради Валківського району Харківської області, третя особа: Акціонерне товариство "АЛЬФА-БАНК", Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

08 листопада 2022 року подано заяву про уточнення та збільшення позовних вимог разом із заявою про забезпечення позову.

Просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на майно та заборонити вчиняти будь які дії з квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2022 року та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вважає, що у разі незабезпечення позову, відповідач може відчужити квартиру до вирішення спору по суті, що у майбутньому може утруднити виконання рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача не надано жодного доказу на підтвердження того, що майно, на яке він просить суд накласти арешт дійсно належить ОСОБА_2 (крім того, на момент подачі заяви до суду 08.11.2022 року ОСОБА_2 не є стороною по справі), на праві приватної власності та не порушить права третіх осіб. Крім того, суду не надано оціночної вартості майна, що в свою чергу позбавляє можливості встановити співмірність заявлених позовних вимог з вартістю майна на яке необхідно накласти арешт. З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову, не мотивоване та є не співмірним із заявленими позовними вимогами, а тому заява задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, але не погоджується з мотивами, якими суд обґрунтував своє судове рішення.

Судом встановлено, що предметом спірних правовідносин є визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Як на підставу вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та заборони вчиняти будь-які дії, позивач посилався на те, що відповідно до договору купівлі продажу від 16.12.2021 року, який був укладений між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 , квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , незаконно. В зв`язку з порушенням її прав вона звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова до Кобзарівської сільської ради Валківського району Харківської області, третя особа: Акціонерне товариство "АЛЬФА-БАНК", Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Вказує, що забезпечення позову необхідне для того, щоб в подальшому не було змоги перепродати квартиру, щоб не відбулось відчуження майна, що унеможливить або утруднить виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Разом з тим, при розгляді заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони його відчуження, суд першої інстанції не звернув уваги, що предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню, а тому незабезпечення позову в обраний спосіб не вплине на виконання рішення суду.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20.

За таких обставин в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити з вищезазначених підстав.

Оскільки частина 4 статті 376 ЦПК України передбачає у якості підстави для зміни судового рішення також і випадки доповнення або зміни його мотивувальної частини, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а саме: оскаржувану ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2022 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ч. 4 ст. 376 ст.ст. 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину судового рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 22.02.2023 року.