Справа № 148/70/23
Провадження №2/148/202/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 18.07.2013 вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №86. Від даного шлюбу у них є діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спільне життя у сторін не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя, обов`язки та виховання дітей, на підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які погано впливали на емоційний стан дітей. Шлюбні відносини між сторонами припинено з 01.01.2022. За таких обставин примирення та збереження сім`ї неможливе, так як сторони стали чужими людьми. Тому позивач просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_1 », судові витрати з відповідача не стягувати.

В судове засідання позивач не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. До суду надійшла її заява, згідно якої вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить судові витрати залишити за нею.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Від нього до суду надійшла письмова заява, в якій він позовні вимоги визнає, просить позов задовольнити та розглядати справу без його участі.

Відповідно до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 18.07.2013, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області 18.07.2013, про що зроблено актовий запис № 86 (а.с. 5).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 21.09.2009 (а.с. 6), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого виконкомом Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 25.09.2014 (а.с. 7) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 30.10.2018 (а.с. 8).

За змістом ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Судом встановлено, що спільне подружнє життя між сторонами не склалось. Як встановлено, шлюбні відносини сторони не підтримують. Ні позивач, ні відповідач не мають наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд доходить висновку, що шлюб сторін носить лише формальний характер, у зв`язку з чим вважає можливим його розірвати, оскільки подальше його збереження буде суперечити інтересам сторін.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Підстав для відновлення позивачу дошлюбного прізвища суд не вбачає, оскільки вона виявила бажання надалі іменуватися прізвищем « ОСОБА_1 ».

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судові витрати суд залишає за позивачем, оскільки таке бажання вона висловила в своїй заяві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч. 4 ст. 206, ст. 211, ч. 2 ст. 247, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області 18.07.2013, актовий запис № 86 - розірвати.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.А. Штифурко