ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/7302/20 Номер провадження 22-ц/814/1375/23Головуючий у 1-й інстанції Шишкін О.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Вишневецького Юрія Олександровича, представника ОСОБА_1 , на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 квітня 2021 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного тексту рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на її користьматеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 13 819, 39 грн, судові витрати покласти на відповідача.

В обгрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 03 жовтня 2019 року по АДРЕСА_1 з вини відповідача сталася ДТП.

Після звернення за отриманням страхової виплати з ПАТ "Страхова компанія "Альфа - Страхування" позивач отримала страхове відшкодування (з вирахуванням франшизи у розмірі 1 000 грн) на суму 5 017,10 грн.

Відповідно до рахунку - фактури № АХО-000524 від 24 січня 2020 року, виданого Дочірнім підприємством "Автотрейдінг - Харків" вартість робіт з відновлювального ремонту автомобіля позивача внаслідок ДТП від 03.11.2019 року склала 18 836, 49 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром понесених збитків і страховою виплатою складає 13 819, 39 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 квітня 2021 року позов задоволений.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 13 819,39 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат Вишневецький Ю.О., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог про стягнення шкоди у сумі 12 819,39 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що позов задоволений за відсутності належних і допустимих доказів у підтвердження як розміру матеріальної шкоди, так і причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та шкодою. Звертається увага, що згідно сталої судової практики належними доказами для визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку є звіт про оцінку майна, висновок експертного дослідження, проте такі докази у справі відсутні.

Надані суду докази, а саме копія рахунку-фактури, копія платіжного доручення, копія акта виконаних робіт не є достатніми для встановлення того, які пошкодження зазнав автомобіль позивачки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Судом не перевірено наявність у відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди страхового полісу, розмір страхового відшкодування, передбачений цим полісом та, відповідно, не з`ясовано, чи є ОСОБА_1 належним відповідачем у цьому спорі, з огляду на те, що згідно страхового поліса ліміт відповідальності визначений у розмірі 100 000 грн.

Звертається увага, що автомобіль позивачки був випущений у 2013 році, отже на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідно до п. 7.38 Методики коефіцієнт зносу її автомобіля та його складових частин дорівнював нулю, у зв`язку з чим заявлена позивачем сума відновлювального ремонту повністю покривається лімітом відповідальності за страховим полісом.

Наголошується на тому, що суд першої інстанції всупереч вимогам закону розглянув справу без належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, так як після отримання відповідачем у листопаді 2020 року копії позовної заяви і ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідач жодних викликів до суду не отримувала.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.10.2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.11.2021 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду та призначено справу до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року справа прийнята до провадження апеляційного суду і призначена до розгляду.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 03 жовтня 2019 року о 16 год 30 хв у м.Харкові по пров. Отакара Яроша, у дворі будинку на парковці, трапилась ДТП за участю транспортного засобу Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 і транспортного засобу Citroen C4, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 ..

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2019 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно копії довідки ПАТ "Страхова компанія "Альфа - Страхування" від 01.11.2019 року, ОСОБА_2 отримала страхове відшкодування на суму 5 017,10 грн.

Відповдно до рахунку - фактури № АХО-000524 від 24 січня 2020 року, виданого Дочірнім підприємством "Автотрейдінг - Харків" вартість робіт і матеріалів, витрачених на ремонт автомобіля ОСОБА_2 склала 18 836,49 грн.

Згідно рахунку-фактури ФОП ОСОБА_3 №103 від 15 грудня 2020 року і акта виконаних робіт №103 від 21 грудня 2020 року вартість кузовно-ремонтних робіт по автомобілю Шкода-Рапід ( НОМЕР_1 ) склала 18 836,49 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилався позивач в обґрунтування заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Частиною першою статті 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті третьої ЗУ від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 ЗУ від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 ЗУ від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому ЗУ від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або ЗУ від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 ЗУ від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, постанові Верховного Суду від 09 липня 2021 року (справа №522/14085/19).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (справа № 6-691цс15), у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року (справа № 592/8115/18) викладений правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року (справа № 753/21177/16-ц), від 03 червня 2021 року (справа №461/2217/19), визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Отже, згідно наведених правових висновків Верховного Суду з винуватця можна стягнути лише ті суми, які не платить страховик, до яких, як правило відносяться: знос авто, франшиза, розмір збитку понад страхову суму. Якщо потерпілий заявляє вимогу до винуватця про відшкодування тих платежів, які повинна сплатити страхова компанія, то суд повинен відмовити в задоволенні таких позовних вимог. Єдине виключення сам винуватець згоден самостійно покрити розмір завданого збитку, який повинен бути покритий страховою компанією. Розмір збитку у разі настання страхового випадку має бути підтверджений належними доказами.

У справі, що переглядається, позивач у підтвердження розміру шкоди, яка підлягає стягненню із відповідача як особи, винної у ДТП, подала суду такі докази:

-лист ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» № 1678 від 01 листопада 2019 року, згідно якого страхувальник повідомив позивач про прийняте рішення щодо виплати їй страхового відшкодування у розмірі 5 017,10 грн (а.с.9),

-рахунок - фактура № АХО-000524 від 24 січня 2020 року, виданого Дочірнім підприємством "Автотрейдінг - Харків", згідно якого вартість робіт і матеріалів склала 18 836,49 грн (а.с.10),

-рахунок-фактура ФОП ОСОБА_3 №103 від 15 грудня 2020 року і акт виконаних робіт №103 від 21 грудня 2020 року, згідно якого вартість кузовно-ремонтних робіт по автомобілю Шкода-Рапід ( НОМЕР_1 ) склала 18 836,49 грн (а.с.29-30).

Відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення долучена копія поліса № 185014645, згідно якого ліміт відповідальності (страхова сума) за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн (а.с.53).

Матеріали справи не містять будь-яких доказів про те, які пошкодження отримав автомобіль позивача в результаті дорожньо-транспортної пригоди, який розмір матеріального збитку при настанні страхового випадку був визначений у встановленому законом порядку, що позбавляє суд можливості встановити обґрунтованість визначеної страхувальником суми страхової виплати у розмірі 5 017,10 грн з урахуванням розміру ліміту відповідальності за страховим полісом і нульового коефіцієнта зносу автомобіля позивача, а також встановити чи пов`язані проведені ремонтні роботи автомобіля позивача саме із ушкодженнями, отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач всупереч вимогам ст.81 ЦПК України не довів належними, допустимими і достатніми доказами обставини, які мають бути доведені у межах спірних правовідносин.

З огляду на встановлене апеляційним судом інші доводи апеляційної скарги не мають істотного значення.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.

З матеріалів справи убачається, що відповідач сплатила судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення у сумі 454 грн (а.с.45), а також судовий збір у сумі 1 261,20 грн за подання апеляційної скарги.

Так як у задоволенні позову відмовлено, апеляційна скарга задоволена, то сплачені відповідачем кошти 454 + 1 261,20 = 1 715,20 грн мають бути стягнути із позивача на її користь.

Керуючись ст.367, ст.374 ч.1 п.2, ст.376 ч.1 п.4, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Вишневецького Юрія Олександровича, представника ОСОБА_1 , задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 квітня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення по суті заявлених вимог.

ОСОБА_2 відмовити за недоведеністю у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 1 715,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 15 лютого 2023 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов