Справа № 404/1031/21
Номер провадження 2/404/339/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі Тригубенко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, просила суд стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в розмірі 17 083,54 грн., витрат по оплаті експертної оцінки вартості відновлювального ремонту в розмірі 2 000 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що позивачу на праві власності, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить транспортний засіб, автомобіль марки ВАЗ 210994-20, тип КТЗ загальний легковий седан В, колір сірий, рік випуску 2008.

28 квітня 2020 року біля 12:55 год. відповідач керуючи транспортним засобом «Nissan Note», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Короленка, 69а, м. Кропивницький була неуважна, рухалась заднім ходом та допустила наїзд на належний позивачу транспортний засіб, порушивши вимоги п.п. 2.3 (б), 10.9 ПДР України, скоївши таким чином адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказано, в цей день автомобілем керував ОСОБА_3 , тому він зазначений третьою особою по справі.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 червня 2020 року по справі №404/3294/20, що набрала законної сили, ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вона отримала після дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно, страхову виплату від страховика позивач не отримала.

Згідно звіту № 153 про оцінку вартості майна від 25 травня 2020 року, вартість матеріального збитку, нанесеного в результаті дорожньо-транспортної пригоди власнику колісного транспортного засобу марки ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 17 083,54 грн.

Вважає, що вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди доведена постановою суду, а розмір майнової шкоди встановлено звітом.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

21 вересня 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що з часу складання звіту до подання позову минуло більше восьми місяців. Обрахований у цьому звіті розмір шкоди на її думку є завищеним та не відповідає фактичним затратам, необхідним для відновлення пошкодженого автомобіля.

Певні параметри розрахунків наведених у вищевказаному звіті суттєво відрізняються від реальних ринкових цін на даний вид робіт у даному регіоні, що призвело до необґрунтованих розрахунків майнової шкоди. Середня ринкова ціна ремонту пошкоджень подібних до наявних на автомобілі позивача, складає не більше 100 доларів США, що складає приблизно 2700 грн., за один пошкоджений елемент автомобіля. У даному випадку пошкодження зазнали чотири елементи автомобіля, а тому об`єктивна вартість відновлювальних робіт автомобіля позивача, мала б складати максимум 400 доларів США, що складає приблизно 10 800 грн. Вказує, що таку суму він погоджується відшкодувати, однак третя особа від такої позиції відмовляється.

Зазначено, що дізнавшись про позовну заяву, вона намагалася через адвоката зв`язатись з потерпілими та домовитися про відшкодування об`єктивного розміру шкоди у добровільному порядку, однак останні навіть не прийняли пропозицію провести обговорення шляхів відшкодування об`єктивного розміру шкоди.

Вважає, що звіт наданий позивачем не відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України, а відтак не може бути використаний судом у якості належного та допустимого доказу.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 грудня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

В судове засідання від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату слухання справи повідомлена належним чином.

30 січня 2023 року представник відповідача надав до суду заяву, просив відкласти розгляд справи, при цьому доказів поважності своєї неявки не надав.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Виходячи з вищевикладеного, та враховуючи тривалість розгляду справи, неодноразове відкладення розгляду справи на підставі клопотань сторони відповідача, з метою недопущення порушення прав всіх учасників судового процесу, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 28 квітня 2020 року о 12 год. 55 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Nissan Note», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Короленка, 69а у місті Кропивницькому була неуважна, рухалась заднім ходом та допустила наїзд на транспортний засіб ВАЗ 210994-2, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , порушивши вимоги п.п. 2.3 (б), 10.9 ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Унаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 червня 2020 року у справі №404/3294/20, номер провадження 3/404/1349/20, відповідача ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 червня 2020 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль відповідача не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно звіту №153 про оцінку вартості майна від 25 травня 2020 року, вартість матеріального збитку, нанесеного в результаті дорожньо-транспортної пригоди власнику колісного транспортного засобу марки ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 17 083,54 грн.

Суд зазначає, що будь-яких інших розрахунків завданої шкоди матеріали справи не містять, клопотань про призначення судової автотоварознавчої експертизи сторонами не заявлялось.

Відповідно до ст., ст.12, 76, 77, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем належним чином доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення майнової шкоди.

Доводи відповідача, які наведені у відзиві, не впливають на висновки суду та є необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що саме на відповідача покладається обов`язок відшкодування шкоди завданої власнику автомобіля ВАЗ 210994-2, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 17083, 54 грн. та 2 000 грн. витрат по сплаті за проведення експертизи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17083,54 грн. відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 2 000 грн. витрат по сплаті експертного дослідження та 908 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_5 .

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_6 .

Повний текст судового рішення складено 08.02.2023 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда