Справа №:755/2234/23
Провадження №: 2/755/2164/23
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

"28" лютого 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви Лівобережного київського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги до ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків, -

В С Т А Н О В И В :

17.02.2023 до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Лівобережного київського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги до ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків, яка 20.02.2023 передана у провадження судді Катющенко В.П. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь Лівобережного київського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги матеріальну шкоду у розмірі 228 969,05 грн.

Мотивуючи подання позову до Дніпровського районного суду м. Києва, позивач посилається на положення п. 6 ст. 28 ЦПК України.

За загальним правилом згідно з ч. 2 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Крім того, ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України передбачена підсудність справ за вибором позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

В той же час, із позовної заяви та доданих до неї матеріалів, убачається, що спір виник між сторонами, у зв`язку із, на думку позивача, зловживанням відповідачкою службовим становищем, чим остання заподіяла шкоди позивачу, що встановлено проведеним аудитом у Лівобережному київському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги. З долученого аудиторського звіту № 17-13-22/01 від 11.02.2022 судом встановлено, що перевірка проводилась у Лівобережному київському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги за фактичною та юридичною адресою - вул. Симферопільська, 5/1, м. Київ, відтак суд доходить до висновку, що шкода була заподіяна за адресою: АДРЕСА_1 , що не належить до територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва.

Згідно з ч. 3 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Разом із тим, до суду не було надано позивачем належних доказів підтвердження того, що відповідачці була пред`явлена підозра у вчиненні останньою кримінального правопорушення за фактами встановленими аудиторською перевіркою, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, або ухваленого вироку та інших доказів на підтвердження місця завдання шкоди, що було б підставою для розгляду даного позову Дніпровським районним судом м. Києва, у зв`язку із чим до даних правовідносин також не можуть застосовуватися положення ч.ч. 3, 6 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про p:/search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2009_05_27/pravo1/MU50K02U.html?pravo=1" title="Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт № ETS N 005 від 04.11.1950">захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтями 2, 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Правила щодо підсудності цивільних справ, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, тобто розмежування компетенції по розгляду і вирішенню підвідомчих суду цивільних справ всередині системи судів цивільної юрисдикції, визначені в Главі 2 Розділу III ЦПК України.

За вимог п.1 ч. 3 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Враховуючи викладене, беручи до уваги предмет позову, місце заподіяння шкоди та місцезнаходження позивача, суддя доходить висновку про те, що позовна заява Лівобережного київського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги відомості про місце заподіяння шкоди та місцезнаходження позивача, суддя доходить висновку про передачу вказаної цивільної справи на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва.

Керуючись ст. ст. 4, 27, 31, 187, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Лівобережного київського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги до ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків - передати за підсудністю на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва (вул. Олександра Кошиця, 5-А, м, Київ, 02068).

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: