ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/1098/20 Номер провадження 22-ц/814/1977/23Головуючий у 1-й інстанції Романенко О.О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Одринської Т.В., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання: Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Говорової Світлани Леонідівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп» на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 липня 2022 року (ухвалене суддею Романенко О.О., повний текст складено суддею 29 липня 2022 року) у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 приватного нотаріуса Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбиша Сергія Миколайовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємтсво «Сількомунгосп», Державного реєстратора Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховода Костянтина Вікторовича про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, договору оренди земельної ділянки, скасування їх державної реєстрації, витребування майна, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 рокупредставник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бибик В.А. звернувся суду із вищевказаною позовною заявою, у якій просив суд: - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.11.2019 зареєстроване в реєстрі за № 1487, видане приватним нотаріусом Решетилівського нотаріального округу Довбишем С.М. на ім?я ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:003:0005, площею 4,34 га, що розташована: Полтавська область, Решетилівський район, Решетилівська селищна рада; - скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:003:0005, площею 4,34 га, що розташована: Полтавська область, Решетилівський район, Решетилівська селищна рада, номер запису про право власності: 34388352 від 29.11.2019, здійснену Приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М.; - визнати недійсним договір оренди землі №195 від 03.12.2019, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «СКП «Сількомунгосп» щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:003:0005, площею 4,34 га; - скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:003:0005, площею 4,34 га, здійснену державним реєстратором виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховодом К.В. на підставі договору оренди землі № 195 від 03.12.2019; - витребувати земельну ділянку з кадастровим номером :00:003:0005, площею 4,34 га, що розташована: Полтавська область, Решетилівський район, Решетилівська селищна рада з незаконного володіння ТОВ «СКП «Сількомунгосп» та ОСОБА_2 та повернути вказану земельну ділянку ОСОБА_1 .

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником спірної земельної ділянки. У вересні 2020 року у межах кримінального провадження № 0000368, відомості про яке внесені 10.07.2020 за ч.3 ст.190 КК України, йому стало відомо, що новим власником його земельної ділянки після «смерті» позивача є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2019, яке було видано приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Довбишем С.М.

Підставою для відкриття спадкової справи було свідоцтво про смерть позивача ОСОБА_1 , актовий запис № 8 від 17.03.2006, яке виготовлено на бланку свідоцтва про смерть повторно 10.08.2008, серія НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області. Разом з цим на адвокатський запит Решетилівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління МЮУ повідомив, що актового запису про смерть ОСОБА_1 не виявлено, свідоцтво про смерть із зазначеними реквізитами не видавалося.

У подальшому ОСОБА_2 уклала договір оренди земельної ділянки, що їй не належить, а належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , із ТОВ «СКП «Сількомунгосп» строком на 49 років.

Зазначені дії призвели до протиправного позбавлення позивача на вільне володіння та розпорядження майном, що належить йому на праві власності, оскільки факт його смерті та наявність родинних зв?язків з ОСОБА_2 є явно підробленими та такими, що не відповідають дійсності.

Вважає, що невідомими особами, в тому числі й ОСОБА_2 шляхом обману та надання нотаріусу завідомо неправдивої інформації про факт смерті позивача із поданням підробленого свідоцтва про смерть та подання інших документів, які мають ознаки невідповідності закону, а саме підробного державного акту на право власності на землю від 2004 року, який виготовлений на бланку, що втратив свою чинність з 2002 року, а також документів, що підтверджують родинні зв?язки із позивачем.

Із посиланням на норми ст. 16, ч.1, 3 ст. 215, 203, ч. 1 ст. 230, 1301 ЦК України, ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та правових позицій Верховного Суду, звернувся до суду із вищезазначеними позовними вимогами та просив суд захистити порушені його інтереси, як власника нерухомого майна.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 липня 2022 року (з урахуванням додаткового рішення від Решетилівського районного суду Полтавської області від 29 липня 2022 року) позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 29 листопада 2019 року та зареєстроване у спадковому реєстрі за № 1487 приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем Сергієм Миколайовичем, на ім?я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 4,3400 га, кадастровий номер :00:003:0005, що розташована за адресою: Полтавська область, Решетилівській район, Решетилівська селищна рада, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (склад угідь: рілля, 4,3400 га).

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 4,34 га, кадастровий номер :00:003:0005, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, здійснену приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем Сергієм Миколайовичем 29 листопада 2019 року на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1487 від 29.11.2019, виданого приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М., номер запису про право власності 34388352, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 49939549 від 29.11.2019.

Визнано недійсним договір оренди землі № 195 від 03 грудня 2019 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп» та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:003:0005, площею 4,34 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 4,3400 га, кадастровий номер :00:003:0005, здійснену 06 грудня 2019 року державним реєстратором Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховодом Костянтином Вікторовичем на підставі договору оренди землі № 195 від 03.12.2019, орендодавець: ОСОБА_2 , орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп», номер запису про інше речове право 34522411, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 50087641 від 09.12.2019.

Витребувано із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп» та ОСОБА_2 земельну ділянку площею площею 4,3400 га, кадастровий номер :00:003:0005, що розташована за адресою: Полтавська область, Решетилівській район, Решетилівська селищна рада та належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 062142 від 10 грудня 2004 року, що зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 25, та повернуто її власнику ОСОБА_1 .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбиша Сергія Миколайовича та Державного реєстратора Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховода Костянтина Вікторовича - відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 4204,00 грн (чотири тисячі двісті чотири гривні 00 копійок).

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн (чотириста п?ятдесяд чотири гривні 00 копійок).

З вказаним рішенням суду не погодилося Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп» в інтересах якого апеляційну скаргу подано його представником адвокатом Говоровою С.Л., в якій прохає скасувати рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 липня 2022 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , а саме: про визнання недійсним договору оренди землі №195 від 03.12.2019 року, який укладений між ТОВ «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп» та ОСОБА_2 ; скасування його державної реєстрації; витребування із незаконого володіння ТОВ «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп» земельної ділянки та повернення її ОСОБА_1 та ухвалити в цих частинах нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконним, необгрунтованим, а також таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Посилається на те, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що договір оренди землі був укладений відповідно до вимог діючого законодавства, а тому підстави для визнання його недійсним, скасування його реєстрації та витребування з незаконного володіння відсутні. Вказує, що ОСОБА_1 не був стороною договору, а тому вважає, що він не вірно обрав спосіб захисту з позовною вимогою про визнання договору оренди недійсним. Також вважає, що позовні вимоги про визнання правочину недійсним та зобов?язання повернути майно власнику, який не є стороною правочину, є суперечливим, так як грунтуються на різних вимогах законодавства та різних підставах, які не пов?язані між собою. Посилається на те, що суд першої інстанції при розгляді цієї справи не врахував постанову Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №463/5896/14-ц. Також зазначає, що позовна вимога про скасування державної реєстрації договору оренди землі є похідною від інших позовних вимог. Вказує, що суд першої інстанції при розгляді цієї справи неправомірно прийняв як докази копії документів, що посвідчені нотаріусом Сакського міського нотаріального округу та засвідчені печаткою держави Російська Федерація.

Від представника ОСОБА_1 , адвоката Бибика В.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній спростовуючи доводи апеляційної скарги, та підтримуючи рішення суду першої інстанції, прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи були присутні представники сторін, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи в судове засідання не з?явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 062142 від 10.12.2004, що зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №25, ОСОБА_1 , який проживає м. Саки, Автономна Республіка Крим, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 травня 2004 року ВВВ №074327, є власником земельної ділянки площею 4,34 га, що розташована у межах згідно з планом на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:003:0005. Акт підписаний головою Решетилівської райдержадміністрації В.Г.Бредун та начальником Решетилівського районного відділу земельних ресурсів В.В.Колесніченко (а.с. 10 т.1).

Відповідно до копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 вбачається, що він виданий 28.05.1998 Сакським МРВ ГУ УМВС України в Криму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 місце народження с. Білоконі Решетилівського району Полтавської області. У ньому стоять відмітки щодо зареєстрованого місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 - з 28.04.1988р., знятий з реєстрації 03.05.2007; АДРЕСА_2 з 18.09.2008, знятий з реєстрації 21.09.2010; АДРЕСА_3 - з 21.09.2010, знятий з реєстрації 10.04.2012; АДРЕСА_4 .

Нотаріальні переклади державного акту на право власності на земельну ділянку, паспорту громадянина України на ім?я ОСОБА_1 , посвідчені в листопаді 2020 року нотаріусом Сакського міського нотаріального округу Республіки Крим Російської Федерації Шураєвою С.С. (а.с.11-12, 16-17 т.1).

Згідно з фотокопією державного акту та відповідно до копії державного акту з матеріалів спадкової справи вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю серії ПЛ № 062142 видано громадянину України ОСОБА_1 , який мешкає АДРЕСА_5 , у тому, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Кириченко Т.М. державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори 04.04.2004 № 958, йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 4,34 гектарів в межах згідно з планом на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 874. Підписаний головою Решетилівської районної державної адміністрації О.М. Дроботенко. Дата видачі 10 грудня 2004 року. На обороті зазначено кадастровий номер земельної ділянки :00:003:0005. (а.с. 13 т.1, а.с. 145 т.2)

Із фотокопії свідоцтва про смерть ОСОБА_1 , вбачається, що свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області повторно 10 червня 2008 року.

У ньому зазначено, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 91 років, про що у Книзі реєстрації смертей 17 березня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 8, місце смерті Україна Полтавська область Решетилівський район селище Решетилівка. (а.с. 19, 141 т.1)

Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на запити адвоката Бибика В.А. надано відповіді від 10.12.2020 № 1295/16.25-04-30 та від 18.12.2020 № 1381/16.25-04-30 (а.с. 20, 21 т. 1).

Відповідно до відповіді від 10.12.2020 № 1295/16.25-04-30 вбачається, що актового запису про смерть ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Білоконі Решетилівського району Полтавської області, не виявлено. Перевірка проведена по первинних актових записах про смерть за період з 2002 по 2009 рік. Книги державної реєстрації актів цивільного стану про смерть за 2006 рік збереглися.

Згідно з відповіддю від 18.12.2020 № 1381/16.25-04-30, актового запису про смерть ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 не виявлено. Перевірка проведена по первинних актових записах про смерть за період з 2003 по 2009 рік. Книги державної реєстрації актів цивільного стану про смерть по Решетилівському району Полтавської області за 2006 рік збереглися. Також перевірені поновлені актові записи про смерть за період з 17.03.2007 по теперішній час, актового запису не виявлено. Одночасно повідомлено, що повторне свідоцтво про смерть ОСОБА_1 , серія НОМЕР_3 від 10.08.2008 відділом не видавалося.

ОСОБА_1 особисто видав довіреність на право представлення своїх інтересів ОСОБА_3 . Зазначена довіреність видана 16.09.2021 позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого за адресою АДРЕСА_6 , якою він уповноважує ОСОБА_3 представляти його інтереси на території України (серед іншого у всіх судах України), та яка посвідчена нотаріусом Темрюцького нотаріального округу Краснодарського краю Російської Федерації. Переклад даної довіреності посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Пусан Т.В., зареєстровано в реєстрі № 3335,3336 (а.с.58-60 т.2).

Із копії обкладинки медичної карти, заведеної на ім?я ОСОБА_1 11.10.2021 в Сакській районній лікарні та копій виписок з історії хвороби ОСОБА_1 за 2017 та 2021 роки (а.с. 125-126 т. 2) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звертався до медичних установ, розташованих у м. Саки АРК, отримував лікування та медичну допомогу.

Із копії посвідчення ветерана праці серія НОМЕР_4 , вбачається, що воно видано 23.07.2007 УСЗН м. Саки АР Крим. Пенсійне посвідчення № НОМЕР_5 серія НОМЕР_6 , видане 11.09.2007 Пенсійним фондом України. Відповідно до копії трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема із записів № № 24, 25 вбачається, що він з 21.01.2015 по 13.09.2016 працював ПАТ «Йодобром» (а.с.123, 124 т.2).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.12.2020 (а.с.18т.1) земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0005 площею 4,34 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, номер запису про право власності 34388352 від 29.11.2019, що зареєстровано на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1487, виданий 29.11.2019 Приватним нотаріусом Решетилівського РНО Довбиш С.М., індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 49939549 від 29.11.2019, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Право оренди земельної ділянки за кадастровим номером :00:003:0005 площею 4,3400 га, строком на 49 років 11 місяців з правом пролонгації, зареєстровано 06 грудня 2019 року державним реєстратором Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховодом Костянтином Вікторовичем на підставі договору оренди землі № 195 від 03.12.2019, орендодавець: ОСОБА_2 , орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп», номер запису про інше речове право 34522411, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 50087641 від 09.12.2019.

Із відповіді СУ ГУНП в Полтавській області від 15.12.2020 на запит адвоката Бибика В.А. вбачається, що в межах кримінального провадження № 0000368 від 10.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України 23.09.2020 у якості свідка допитана ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22 т.1).

Фотокопія протоколу допиту ОСОБА_2 з матеріалів кримінального провадження надана представником позивача та долучена до справи (а.с.23-24 т.1).

Відповідно до витребуваної копії спадкової справи № 63/2019 (а.с. 137-152 т.1) у приватного нотаріуса Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Добвиша С.М. вбачається, що для оформлення спадкових прав ОСОБА_2 нотаріусу надано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину та наступні документи: - копію паспорта на ім`я ОСОБА_2 ; - свідоцтво про смерть (повторно) серія НОМЕР_1 від 10.06.2008 на ім?я ОСОБА_1 ; - свідоцтво про смерть ОСОБА_1 ; - свідоцтво про народження (повторно) на ім?я ОСОБА_4 ; - витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України; - довідку виконавчого комітету Решетилівської селищної ради № 03-34/ІІІ-26 від 08.09.2016, згідно якої померлий ОСОБА_1 , 1915 року народження, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 був зареєстрований та проживав у с. Шкурупії Решетилівського (нині Полтавського) району Полтавської області та в будинку, на день його смерті, постійно проживала його онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; - державний акт на право приватної власності на землю серії ПЛ № 062142, який видано громадянину України ОСОБА_1 , який мешкає АДРЕСА_5 , у тому, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Кириченко Т.М. державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори 04.04.2004 № 958, йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 4,34 гектарів в межах згідно з планом на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 874. Підписаний головою Решетилівської районної державної адміністрації О.М. Дроботенко. Дата видачі 10 грудня 2004 року. На обороті зазначено кадастровий номер земельної ділянки :00:003:0005.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2019 посвідченого приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Добвишем С.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 1487, вбачається, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_1 , 1915 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою АДРЕСА_7 , спадщина складається з земельної ділянки площею 4,3400 га, кадастровий номер :00:003:0005, що розташована: Полтавська область, Решетилівський район, Решетилівська селищна рада, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (склад угідь: рілля, 4,3400 га). Зазначена земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія ПЛ № 062142, виданого 10.12.2004 року Решетилівською районною державною адміністрацією (а.с. 25, 150 т.1).

29.11.2019 приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М. посвідчено довіреність, яка зареєстрована в реєстрі за № 1489, згідно якої ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які діють незалежно один від одного бути її представниками з питань пов`язаних з реєстрацією права власності та інших речових прав та управлінням належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою 4,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :00:003:0005, що розташована на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242) (а.с.166-167 т.1).

Згідно Договору оренди землі № 195 від 03.12.2019 ОСОБА_2 , від імені якої діяв ОСОБА_6 , передала в оренду ТОВ «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп» земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0005 площею 4,34 га (а.с. 112-113, 161-165 т.1).

На розгляді у Решетилівському районному суді Полтавської області перебувала кримінальна справа № 546/261/22, провадження 1-кп/546/40/22, за кримінальним провадженням № 0000218, відомості про яке 28.04.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

По даній справі Решетилівським районним судом Полтавської області постановлено вирок від 03.06.2022, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Сошиним В.В. та підозрюваною ОСОБА_2 . Вирок набрав чинності 04.07.2022 (а.с. 211-213 т.2).

ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні: - кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (вчинення умисних протиправних дій, що полягали у придбанні права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:003:0005 площею 4,34 га, шляхом обману з використанням завідомо підроблених документів, що завдало значної шкоди потерпілому ОСОБА_1 ); - кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (вчинення умисних дій, що полягали у наданні 29.11.2019 приватному нотаріусу Решетилівського міського нотаріального округу Довбишу С.М. за адресою: м. Решетилівка, вул. Старокиївська, 6, Полтавської області завідомо підроблених документів, як способу придбання права на майно при оформленні права власності на земельну ділянку :00:003:0005 площею 4,34 га без законних на те підстав, достовірно знаючи, що жодних родинних зв`язків з ОСОБА_1 вона немає та спадкоємцем останнього не являється, а саме: заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину №158 від 29.11.2019 (спадкова справа №63/2019) до якої внесено завідомо неправдиві відомості про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її дід ОСОБА_1 , 1915 року народження, який на день смерті був зареєстрований за адресою: с Шкурупії Решетилівського району Полтавської області. На день його смерті залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 4,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:003:0005, що розташована на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області. ОСОБА_2 у вказаній письмовій заяві зазначила, що вона є спадкоємцем п`ятої черги спадкування згідно статті 1265 Цивільного кодексу України. Спадкоємцем першої черги спадкування є син спадкодавця, ОСОБА_8 , 1938 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 та спадщину не приймав. До заяви додано інші підроблені документи: довідку виконавчого комітету Решетилівської селищної ради № 03-34/ІІІ-26 від 08.09.2016; державний акт на право приватної власності на землю серії ПЛ № 062142, виданий на ім`я ОСОБА_1 від 10.12.2004; свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_7 від 08.08.2010, видане повторно Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України за №6 від 26.09.2019, відповідно до якого батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є ОСОБА_1 та ОСОБА_9 ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 5 від 09.08.2019, згідно якого 27.09.2011 реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Онуфріївського районного управління юстиції Кіровоградської області зареєстровано у Реєстрі актовий запис про шлюб за № 0 між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_10 . Прізвище після державної реєстрації шлюбу ( ОСОБА_11 ).

Призначено узгоджене сторонами угоди покарання. Вирішено питання щодо речових доказів.

Під час розгляду кримінальної справи ОСОБА_2 беззастережно визнала себе винною у скоєнні зазначених кримінальних правопорушень, розкаялася та просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Таким чином, під час розгляду кримінального провадження встановлено обставини подання нотаріусу підробленого державного акту на ім`я ОСОБА_1 . За таких обставин не підлягає додатковому доказуванню факт підроблення державного акту, фотокопія якого надана представником позивача з матеріалів кримінального провадження (а.с. 13 т.1) та копія якого міститься в матеріалах спадкової справи (а.с. 145 т.1), копія якої надана суду нотаріусом.

Тобто під час кримінального провадження достовірно встановлено підроблення документів, які стали підставою для відкриття спадкової справи та набуття ОСОБА_2 спадкових прав на майно позивача ОСОБА_1 .

З огляду на норми ч. 6 ст. 82 ЦПК України зазначені обставини не підлягають додатковому доказуванню.

На спростування факту смерті позивача та сумнівів з цього приводу відповідачів, представником позивача долучено до матеріалів справи наступні докази: нотаріальні переклади державного акту на право власності на земельну ділянку, паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , посвідчені в листопаді 2020 року нотаріусом Сакського міського нотаріального округу Республіки Крим Російської Федерації Шураєвою С.С. (а.с.11-12, 16-17 т.1); копія обкладинки медичної карти, заведеної на ім`я ОСОБА_1 11.10.2021 в Сакській районній лікарні; копії виписок з історії хвороби ОСОБА_1 за 2017 та 2021 роки (а.с. 125-126 т. 2).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 шахрайським способом набула право власності на земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 , на підставі підроблених документів, якою в послідуючому розпорядилася шляхом передання в оренду ТОВ СКП «Сількомунгосп». З цих підстав, суд дійшов висновку що вимоги позивача щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та витребування цієї ділянки законному власнику, а також скасування державної реєстрації права власності та користування (оренди) підлягають задоволенню.

Разом з цим, місцевий суд зазначив, що у задоволенні позову до приватного нотаріуса Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбиша Ю.П. та державного реєстратора Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховода К.В. слід відмовити, оскільки за встановлених у справі фактичних обставин вони не є належними відповідачами. У цій справі належними відповідачами є ОСОБА_2 , як особа, яка набула у власність спірну земельну ділянку, та ТОВ «СКП «Сількомунгосп», яке набуло право користування спірною земельною ділянкою.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності та користування на землю набувається та реалізується фізичними та юридичними особами в порядку і на підставах, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є власником земельної ділянки площею 4,34 га, що розташована у межах згідно з планом на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:003:0005, набув її у власність у встановленому законом порядку в порядку спадкування та на підставі свідоцтва про спадщину від 04 травня 2004 року, ВВВ № 074327, отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 062142 від 10.12.2004, що зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 25 (а.с.10 т.1).

У вересні 2020 року ОСОБА_1 дізнався про те, що право власності на його земельну ділянку зареєстровано в порядку спадкування за ОСОБА_2 , яка вступила у спадщину після його смерті, що підтверджується внесеними відомостями до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.18 т.1).

За даним фактом було порушено кримінальне провадження, у якому судом постановлено вирок та ОСОБА_2 притягнуто до кримінальної відповідальності.

Так, під час розгляду кримінального провадження у справі № 546/261/22 судом встановлено, що ОСОБА_2 шахрайським способом набула право власності на земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 , на підставі поданих нею нотаріусу підроблених документів, серед яких державний акт на право власності на землю та ряд документів щодо родинних зв`язків, тобто без законних на те підстав, оскільки власник земельної ділянки позивач у справі ОСОБА_1 не помер, а факт його смерті та документи, які вказували на коло спадкоємців начебто після смерті позивача, було підроблено.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, встановлені вироком суду обставини не підлягають додатковому доказуванню.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_2 неправомірно отримавши свідоцтво про спадщину за законом набула право власності на спірну земельну ділянку на підставі підробленого свідоцтва про смерть та інших документів, тобто у неї не виникло права на спадкування, оскільки факт смерті власника земельної ділянки, документи підтверджуючі його власність на земельну ділянку та інші документи щодо кровного споріднення відповідачки з позивачем були підроблені.

Статтею 1301 ЦК України, визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зроблено висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване.

Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з вдачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року в справі № 463/1540/14-ц (провадження № 61-5735св19) зроблено висновок, що заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 не втратив своєї цивільної правоздатності у зв`язку зі смертю, оскільки як на момент виникнення спірних правовідносин, так і до даного часу є живим, тому суд першої інстанції правильно зазначив, що ОСОБА_2 є особою, яка не мала права на спадкування та остання своїми протиправними діями порушила встановлені законом правила спадкування, а також майнові права позивача, які підлягають захисту.

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку про те, що відповідно до ч.1 ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане 29.11.2019 року на ім`я ОСОБА_2 слід визнати недійсним.

Крім того, вирішуючи вимоги позивача в частині визнання недійсним договору оренди землі №195 укладеного 03.12.2019 між ОСОБА_2 та ТОВ «СКП «Сількомунгосп», суд першої інстанції правильно зазначив, що ОСОБА_2 не мала права розпорядження земельною ділянкою та укладення щодо неї договору оренди № 195 від 03.12.2019 з ТОВ «СКП «Сількомунгосп», оскільки право оренди спірної земельної ділянки виникло на підставі незаконних дій ОСОБА_2 , яка злочинним шляхом набула у власність спірну земельну ділянку та передала її у користування ТОВ «СКП «Сількомунгосп», тому суд першої інстанції дійшов висновку, що майнові права позивача також підлягають захисту.

За загальним правилом, закріпленим у статті 387 ЦК України, власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Положення частини першої статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.12.2014 у справі №6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому правило частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в подальшому набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388_ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця правова норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача є обмеженими й можливі за умови, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача (постанова Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №641/9904/16-ц ).

Враховуючи те, що укладений договір оренди земельної ділянки оспорюється не стороною даного правочину, а особою, яка не являється учасником його укладення, то відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України зазначений правочин за наявності доведення підстав для його недійсності, підлягає визнанню судом недійсним. Тобто даний правочин не можна вважати нікчемним за законом, оскільки його дійсність заперечується іншою особою, тому у даному випадку цей правочин є оспорюваним.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та витребування вказаної земельної ділянки із незаконного володіння ТОВ «СКП «Сількомунгосп» та ОСОБА_2 , шляхом її повернення законному власнику позивачу у справі ОСОБА_1 є законними, обгрунтованими, та відповідають змісту порушеного права, оскільки задоволення цієї вимоги забезпечить ефективне поновлення порушеного права шляхом повернення нерухомого майна у володіння власника.

Що стосується вимог позивача про скасування зареєстрованого права власності та права користування на спірну земельну ділянку, місцевий суд вірно зазначив, що на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 - 29.11.2019 та реєстрації права користування (оренди) земельною ділянкою за ТОВ «СКП «Сількомунгосп» - 06.12.2019, за змістом абзацу першого частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV визначалося, що у разі скасування на підставі рішення суду записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до абз. 3, 4 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV (в редакції чинній на момент звернення до суду та на дату ухвалення рішення судом) вбачається, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Тобто у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом та на дату ухвалення рішення суду, за змістом абзацу другого частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи вищезазначені норми закону пред`явлення позивачем вимоги про скасування права власності за ОСОБА_12 та права користування за ТОВ «СКП «Сількомунгосп» на спірну земельну ділянку свідчить про обрання ним вірного способу захисту порушеного права.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно братидо уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Говорової Світлани Леонідівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп» залишити без задоволення.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 14 лютого 2023 року.

Головуючий суддя : ___________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ________________ Т.В. Одринська _________________ Л.М. Хіль