ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2561/21 Номер провадження 22-з/814/55/23 Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
14 лютого 2023 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Пікуля В.П.,
суддів Абрамова П.С., Одринської Т.В.,
розглянувши упорядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Хворост Дарії Михайлівни про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Короткий зміст позовних вимог
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву № б/н від 08 квітня 2013 року. Підписавши вказану заяву, ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, та підтвердив, що підписана ним заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 19 травня 2022 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено у повному обсязі за безпідставністю.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази ознайомлення ОСОБА_1 з умовами нарахування відсотків за користування спірними кредитними коштами.

Короткий зміст постанови Полтавського апеляційного суду

Постановою Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 травня 2022 року залишено без змін.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат

22 грудня 2022 року до Полтавського апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - адвоката Хворост Д.М. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

У вищевказаній заяві зазначено, що суд апеляційної інстанції при прийнятті судового рішення по суті розгляду справи не розподілив судові витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, які представник відповідача прохав у відзиві на апеляційну скаргу стягнути з АТ КБ «ПриватБанк».

Представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 станом на дату подачі відзиву на апеляційну скаргу поніс судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн, що підтверджується долученими до відзиву на апеляційну скаргу доказами.

У зв`язку з вищевикладеним, представник відповідача прохав суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені ним усі судові витрати під час розгляду апеляційної скарги (витрати на правничу допомогу).

Будь-яких заяв чи клопотань від позивача чи його представника щодо ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат до суду апеляційної інстанції не надходило. Крім того, матеріали справи не містять в собі будь-яких заперечень зі сторони позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь відповідача, які були заявлені останнім у відзиві на апеляційну скаргу.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Згідно з вимогами статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції, зокрема, складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною третьою статті 270 ЦПК України передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки постанова Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року ухвалена у порядку письмового провадження, то розгляд заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Хворост Д.М. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат розглядається упорядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви приходить до висновку про її задоволення.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року по справі № 922/1964/21 вказано, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу прохав суд стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені ним усі судові витрати під час розгляду апеляційної скарги (витрати на правничу допомогу), вказавши, що станом на дату подачі відзиву понесені витрати на професійну правничу допомогу становлять 4500,00 грн.

Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник відповідача долучила до відзиву на апеляційну скаргу наступні докази: договір №3 про надання правової допомоги від 10 січня 2022 року, зі строком дії до 01 січня 2024 року, в якому зазначено, що за надання послуги з підготовки та написання апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу встановлено фіксовану плату - 4500,00 грн (т.1, а.с. 247-248); акт приймання-передачі наданої правової допомоги №3 до договору про надання правової допомоги №3 від 10 січня 2022 року, в якому зазначена правова допомога надана адвокатом клієнту за даною цивільною справою в суді апеляційної інстанції із зазначенням її фіксованої вартості, а саме: підготовка та написання відзиву на апеляційну скаргу - 4500,00 грн (т.1, а.с. 249); квитанція про оплату ОСОБА_1 адвокату Хворост Д.М. послуг за надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №3 від 10 січня 2022 року (т.1, а.с. 250); ордер на надання правничої (правової допомоги) ОСОБА_1 адвокатом Хворост Д.М. від 08 серпня 2022 року серії ВІ № 1100204 (т.1, а.с. 251); копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Хворост Д.М. від 31 жовтня 2017 року серії ПТ №1932 (т.1, а.с. 252).

Також на підтвердження виконання вимог частини четвертої статті 360 ЦПК України, представник відповідача до поданого нею відзиву долучила чек з поштової установи про направлення копії даного відзиву на апеляційну скаргу на адресу позивача - АТ КБ «ПриватБанк» (т.1, а.с. 253).

Разом з тим, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини другої статті 141 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18-ц зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Висновок за результатами розгляду заяви

Отже, враховуючи той факт, що в задоволенні апеляційної скарги позивача було відмовлено та відсутності заперечень зі сторони позивача, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, тому з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню кошти на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.

Керуючись статтями 137, 141, 270 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Хворост Дарії Михайлівни про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат - задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 лютого 2023 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді П.С. Абрамов

Т.В. Одринська