Справа № 143/751/22
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
06.02.2023 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області
головуючого судді Сича С.М.,
за участю секретаря Левченко М.О.,
розглянувши в м. Погребище Вінницької області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кишеня Володимир Сергійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНСАР», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
У вересні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кишеня Володимир Сергійович, звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНСАР», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Як вбачається з копії виконавчого напису приватного нотаріуса, позивач є боржником за кредитним договором № 200488454 від 26.03.2016 року, укладеним між Публічним Акціонерним Товариства «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , право вимоги за яким було відступлено до нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда», відповідно до Договору факторингу № 1905 від 19.05.2016 року. В подальшому між ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» та ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» було укладено договір факторингу № 1 від 20.05.2016 року, яким відступлено право вимоги за кредитним договором. Між ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» та ТОВ «Фінансова компанія «АВАНСАР» було укладено договір факторингу № 27/05/2020-4 від 27.05.2020 року, яким відступлено право вимоги за кредитним договором № 200488454 від 26.03.2016 року.
У той же час, у ОСОБА_1 відсутня будь яка заборгованість за договором, а правовідносини за договором закінчилися у зв`язку зі спливом строків та сплатою всіх кредитних платежів.
Розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором перед ТОВ «Фінансова компанія «АВАНСАР» стягувачем не надано.
Докази направлення ОСОБА_1 вимоги про виконання зобов`язання за кредитним договором, а також отримання останньою такої вимоги відсутні, так само, як і відсутні докази направлення ОСОБА_1 договорів про відступлення прав вимоги, які укладені між Публічним Акціонерним Товариством «Банк Михайлівський» та ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда», ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» та ТОВ «Фінансова компанія «Фагор», ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» та ТОВ «Фінансова компанія «АВАНСАР».
Таким чином, на думку позивачки, відповідачем пропущено строк позовної давності, а заборгованість, по якій видано виконавчий напис, є спірною.
Разом з тим, станом на дату звернення до суду із цим позовом приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. направлено платіжну вимогу № 69569711 від 15.08.2022 року. На основі платіжної вимоги з ОСОБА_1 стягнуто грошову суму 300 грн. 00 коп.
Посилаючись на наведені обставини та положення ст. 18 ЦК України, ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, просить:
Ухвалою судді від 17.10.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 57-59).
Ухвалою судді від 15.09.2022 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Зупинено стягнення із позивачки, яке здійснюється на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса (а.с. 33, 34).
Відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов. Натомість, директор ТОВ «АВАНСАР» Сергій Сосюрко на адресу суду поштовим зв`язком направив клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу від 12.11.2022 року, в якому просить зменшити розмір витрат на правову допомогу та встановити такий розмір відповідних судових витрат, що є співмірним та обґрунтованим (а.с. 84-86).
Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, натомість від її представника адвоката Кишені В.С. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, в якій він просить провести розгляд справи без участі позивачки та її представника, не заперечують проти ухвалення заочного рішення (а.с. 118).
Представник відповідача ТОВ «АВАНСАР», будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судові засідання 16.11.2022 року, 22.12.2022 року та 06.02.2023 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву до суду не подав (а.с. 74, 106, 107).
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з`явився, а позивачка та її представник не заперечують проти заочного розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість заочного розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Ухвалою суду від 06.02.2023 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.
Для перевірки судом правомірності вчинення оскаржуваних виконавчих написів необхідно, зокрема, з`ясувати: чи було їх вчинено на підставі нотаріально посвідчених кредитних договорів; чи зазначена у них сума зобов`язань є безспірною, тобто чи існувала вона узагалі, чи була вона саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису; чи було заявником дотримано 3-річний строк, з моменту виникнення права вимоги, для звернення за вчиненням виконавчого напису.
Так, судом встановлено, що 26.03.2016 року ОСОБА_1 звернулася із заявою № 200488454 про укладення кредитного договору № 200488454 до ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с. 24-26).
- 900 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованою пенею;
- 5564 грн. 26 коп. заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту;
- за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача;
Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 ч.1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 ст.34 ЗУ "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №305/2082/14-ц.
В той же час, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 ЗУ "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.
У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).
Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:
- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;
- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).
Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №201/4198/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 та від 19 березня 2021 року у справі №750/3781/20.
З огляду на викладене суд вважає обґрунтованими доводи представника позивачки про те, що будь-яких вимог до неї по сплаті заборгованості по кредиту відповідач не пред`являв, відсутні докази отримання позивачкою вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань чи відмови останньої від її одержання, в аспекті приписів абзацу другого підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, позаяк вони засновані на наведених вище положеннях чинного законодавства та не спростовуються матеріалами справи.
Крім того, згідно зі ст.87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" (надалі постанова № 662) доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Зокрема, перелік документів доповнено після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту:
"Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин
2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".
Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Із матеріалів справи слідує, що Кредитний договір № 200488454 від 26.03.2016 року між сторонами не був нотаріально посвідчений (а.с. 27).
Також жоден з документів, зазначених нотаріусом у виконавчому написі, не свідчить про безспірність заборгованості. Безспірність заборгованості можуть містити докази, які можуть підтверджувати наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати її розмір; такими документами, на думку суду, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до норм ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо, а не графік платежів до Кредитного договору (а.с. 26).
Оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, то і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчий напис, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ТОВ "Фінансова компанія "Авансар" не було надано доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису.
Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору та відповідно до п. 2 Переліку засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Також, на думку суду, нотаріусом не було з`ясовано, чи станом на час вчинення спірного виконавчого напису не пропущено трирічний строк з дня виникнення у кредитора права вимоги, що вимагає п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки Кредитним договором № 200488454 від 26.03.2016 року передбачено строк його дії 730 днів, тобто до 26.03.2018 року (а.с. 24).
Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
Відповідач не подав суду жодних доказів, які б спростовували твердження позивача та обґрунтовували законність, правомірність та підставність вчинення виконавчого напису у зв`язку із наявною у боржника заборгованістю.
Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог ст.ст.87, 88 ЗУ «Про нотаріат».
При цьому суд відзначає, що окреслені порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Щодо позовної вимоги про повернення позивачу коштів, стягнутих за виконавчим написом, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Ураховуючи, що судом вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, то кошти, які відповідач стягнув з позивачки під час примусового виконання цього виконавчого документа, підлягають поверненню останній, оскільки підстава, на якій вони були набуті на даний час відпала. Відтак, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.
Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Отже, судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачкою ОСОБА_1 судового збору при пред`явленні позову в розмірі 1984 грн. 80 коп. згідно квитанцій № 20 від 01.09.2022 року, № 40 від 02.09.2022 року та при поданні заяви про забезпечення позову в розмірі 496 грн. 20 коп. згідно квитанції № 19 від 01.09.2022 року, необхідно стягнути на її користь із відповідача.
Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
09.08.2022 року між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Кишенею Володимиром Сергійовичем укладено договір про надання правової допомоги, згідно якого адвокат приймає на себе обов`язок надати правову допомогу клієнту у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Авансар», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Як вбачається з п. 2.1 Договору про надання правової допомоги від 09.08.2022 року адвокат та клієнт погодили наступні види та вартість правничої (правової) допомоги (розмір гонорару) по справі: складання позовної заяви 3000 грн. 00 коп.
Згідно із п. 5 Договору про надання правової допомоги від 09.08.2022 року оплата гонорару адвоката, зазначеного в п. 2.1 даного Договору, здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок адвоката у дводенний строк після підписання акту прийому-передачі наданих послуг (а.с. 11, 12).
09.08.2022 року сторони договору про надання правничої (правової) допомоги від 09.08.2022 року адвокат Кишеня В.С. та клієнт ОСОБА_1 підписали Акт прийому-передачі наданих послуг №1, згідно якого вартість наданих послуг становить 3000 грн. 00 коп. (а.с. 13).
Відповідно до квитанції № 9К1Т-401Т-АНХ9-М7Х5 від 10.08.2022 року платник ОСОБА_1 перерахувала одержувачу ОСОБА_2 за надання правових послуг 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. (а.с. 14).
Клопотання директора ТОВ «АВАНСАР» С.Сосюрко про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги не містить обґрунтованих доводів щодо неспівмірності таких витрат критеріям, визначеним приписами ч.4 ст.137 ЦПК України.
Враховуючи, що позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає до задоволення, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263, 268, 279, 284, 351, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНСАР» на користь ОСОБА_1 сплачений за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову судовий збір у сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНСАР» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його виготовлення.

Повний текст рішення виготовлений 08.02.2023 року.

Суддя