КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/3693/2023
У Х В А Л А

17 лютого 2023 року місто Київ

справа № 757/14213/21-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Ільєвої Т.Г., повний текст рішення складено 16 лютого 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в місті Києві, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 29 листопада 2022 року подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

20 грудня 2022 року Київським апеляційним судом до Печерського районного суду міста Києва направлено запит про витребування справи № 757/14213/21-ц.

18 січня 2023 року вказана цивільна справа надійшла до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 січня 2023 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 рокубуло залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме для зазначення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року в період з 07 липня 2022 року по 28 листопада 2022 року та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

На виконання вимог вказаної ухвали на адресу Київського апеляційного суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій останній вказував на те, що доручення №04-0004690 на надання йому безоплатної вторинної правової допомоги діяло виключно в рамках представництва його інтересів в Печерському районному суді міста Києва по справі №757/14213/21-ц.

Зазначав, що він зареєстрований та проживав в місті Херсон (який знаходиться під тимчасовою окупацією з моменту вторгнення РФ на територію України), з моменту повномасштабного вторгнення переїздив з одного міста до іншого, не мав змоги та фактичної можливості вчасно звернутися до центру надання безоплатної вторинної правової допомоги для складення та подання апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року.

Посилався на те, що судові реєстри не працювали практично до кінця червня 2022 року та він знаходився на тимчасово окупованій території, доступ до інтернету та навіть будь-якого зв`язку був фактично відсутній.

Вказував, що він одразу як тільки виїхав на підконтрольну Україні територію почав з`ясовувати ситуацію по судовій справі №757/14213/21 та вчиняти всі можливі дії для оскарження протиправного рішення винесеного Печерським районним судом міста Києва від 07лютого 2022 року.

Колегія суддів вважає, що зазначені позивачем ОСОБА_1 причини пропуску строку є неповажними виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з протоколу судового засідання від 07 лютого 2022 року, оскаржуване рішення було ухвалено за відсутності учасників справи (а.с. 149).

Повний текст рішення складено 16 лютого 2022 року.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржуване рішення було оприлюднено 24 лютого 2022 року.

Копія рішення суду була отримана представником позивача ОСОБА_1 - Самборським В.М. 06 червня 2022 року, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 164).

Отже, останнім днем для подання апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року є 06 липня 2022 року.

Апеляційна скарга була подана до суду 29 листопада 2022 року.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

Безумовно, що стан війни в Україні створює перешкоди для реалізації своїх прав на судовий захист.

Разом з тим, наведені апелянтом причини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, виходячи з наступного.

Так, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, №17160/06 та №35548/06, § 34 від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції.

Доводи апелянта на те, що повноваження попереднього адвоката Самборовського В.М. обмежувались лише представництвом в суді першої інстанції з посиланням на довідку Правобережного київського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02 лютого 2023 року, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Положеннями ч.4 ст.62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» повноваження адвоката, з яким укладено договір про надання безоплатної вторинної правової допомоги, підтверджуються в порядку, встановленому частиною третьою статті 21 цього Закону.

Згідно з частиною третьою статті 21 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» повноваження адвоката підтверджуються дорученням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та довіреністю відповідно до вимог процесуального законодавства.

Частинами 1, 4 статті 22 вказаного Закону визначено, що у разі неможливості надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокатом, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги укладає договір з адвокатом, включеним до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Повноваження адвоката, з яким укладено договір про надання безоплатної вторинної правової допомоги, підтверджуються в порядку, встановленому частиною третьою статті 21 цього Закону.

Довіреність фізичної особи, за зверненням якої прийнято рішення про надання їй безоплатної вторинної правничої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), який прийняв таке рішення (частина друга статті 62 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, при розгляді даної справи приймав участь представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Самборський В.М., який представляв інтереси заявника на підставі довіреності №04-0004690 від 19 травня 2021 року, посвідченої директором Правобережного київського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та підписаної ОСОБА_1 (а.с.36). У довіреності зазначено, що ОСОБА_1 уповноважив адвоката Самборського В.М. бути його представником у судових органах України будь-якої ланки з усіма необхідними для того повноваженнями, які надані законом позивачу, в тому числі з правом оскаржувати рішення, ухвали, постанови суду.

Згідно з ч.1 ст.64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Положеннями ч.7 ст.272 ЦПК України визначено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Оскільки представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Самборський В.М. отримав копію оскаржуваного рішення суду 06 червня 2022 року, а тому доводи апелянта про те, що повноваження попереднього адвоката Самборовського В.М. обмежувались лише представництвом в суді першої інстанції та після винесення оспорюваного рішення була відсутня можливість отримання ним повного тексту оскаржуваного рішення є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеним.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він зареєстрований та проживав в Херсоні, з моменту повномасштабного вторгнення РФ на територію України, переїздив з одного міста до іншого, не мав можливості звернутися до Центру надання безоплатної вторинної правової допомоги для складення та подання апеляційної скарги; після винесення оспорюваного рішення була відсутня можливість отримання ним повного тексту оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки як наголошує у своїх рішенням Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, ОСОБА_1 на підтвердження своїх доводів не надав доказів про те, що він проживав в Херсоні з моменту повномасштабного вторгнення РФ на територію України.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 направляючи позовну заяву до суду першої інстанції на конверті зазначив свою адресу як: АДРЕСА_1 .

Направляючи відповіді на відзив від 30 червня 2021 року та 30 липня 2021 року, позивачем на конверті, який направлено до суду першої інстанції зазначено свою адресу як: АДРЕСА_2 .

Подаючи апеляційну скаргу позивач у ній вказав місце своєї реєстрації як: АДРЕСА_2 .

Будь-яких інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду позивач не вказав та доказів на підтвердження цього не надав.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими, неповажними, оскільки заявником не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

ЄСПЛ зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення у справі «Воловік проти України» заява №15123/03, § § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» заяви, №17160/06 та №35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Пунктом 4 ч.1 ст.358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

А тому, виходячи з принципів, розумності, справедливості, рівності учасників судового розгляду, а також враховуючи принцип правової визначеності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року подана з пропуском встановленого законом строку та наведені апелянтом підстави для поновлення пропущеного строку з урахуванням викладеного не є поважними, а тому пропущений строк не підлягає поновленню.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Ільєвої Т.Г., повний текст рішення складено 16 лютого 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в місті Києві, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: