ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1819/23 Справа № 236/3873/20 Суддя у 1-й інстанції - Саржевська І.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 236/3873/20

провадження № 22-ц/803/1819/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Тимофєєвої В.О.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Казка Озера»,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа Лиманська міська рада Донецької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 236/3873/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Казка Озера» до ОСОБА_1 , третя особа Лиманська міська рада Донецької області, про розірвання договору суборенди землі та припинення права суборенди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 листопада 2021 року (суддя Саржевська І.В.), повне судове рішення складено 24 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В листопаді 2020 року ТОВ «Казка Озера» звернулося до суду з позовом, в обґрунтування якого посилалося на те, що 24.07.2007 року між Краснолиманською міською радою та ТОВ «Казка Озера»(орендар) на підставі рішення Краснолиманської міської ради від 14.03.2007 року № 5/13-804 укладено договір оренди землі, за яким орендарю надано в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером :07:002:0923, загальною площею 25,0000 га, несільськогосподарського призначення - для організації відпочинку громадян та розвитку інфраструктури міст відпочинку (розташування та обслуговування літніх будиночків для відпочинку, наметового табору та благоустрою прилеглої території, будівництво та обслуговування котеджів) (п.1 договору).

В подальшому, 02.08.2018 між ТОВ «Казка Озера» (позивачем) та ОСОБА_1 (відповідачем) укладено договір суборенди земельної ділянки для будівництва та обслуговування котеджів на території Краснолиманської міської ради (район «Голубі озера») загальною площею 0,1000 га. За умовами договору суборенди плата за суборенду вноситься суборендарем у розмірі 1 566,00 грн. на рік (п.9, 11 договору), яка сплачується щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати.

Позивачем зазначено, що з дати укладення договору суборенди по день звернення до суду із зазначеним позовом, відповідач не виконував договірні зобов`язання та не сплачував орендну плату за землю, чим порушив істотні умови договору оренди землі. Враховуючи,що пунктом 34 договору суборенди передбачено, що договір може бути розірвано у разі невиконання однією із сторін обов`язків передбачених договором, позивач просив суд розірвати договір суборенди землі, укладений 02.08.2018 року між ТОВ «Казка Озера» та ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 09.02.2021 року позовні вимоги ТОВ «Казка Озера» задоволено.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 02.08.2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 09.02.2021 року, скасовано вказане судове рішення, справу призначено до підготовчого судового засідання.

10.08.2021 року до суду надійшла уточнена позовна заява ТОВ «Казка Озера» до ОСОБА_1 , третя особа Лиманська міська рада Донецької області, у якій позивач просив розірвати договір суборенди землі, укладений 02.08.2018 року між ТОВ «Казка Озера» та ОСОБА_1 , зареєстрованого реєстраційною службою Краснолиманського міського управління юстиції про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблений запис від 02.08.2018 за № 27373455 та припинити право суборенди земельної ділянки за ОСОБА_1 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 листопада 2021 року позов ТОВ «Казка Озера» задоволено. Розірвано договір суборенди землі, укладений 02.08.2018 року між ТОВ «Казка Озера» та ОСОБА_1 , зареєстрованого реєстраційною службою Краснолиманського міського управління юстиції, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблений запис від 02.08.2018 року за № 27373455. Припинено право суборенди земельної ділянки за ОСОБА_1 , зареєстроване Реєстраційною службою Краснолиманського міського управління юстиції 02.08.2018 року,та внесене до державного реєстру речових прав на нерухоме майно під номером запису 27373455, щодо земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:002:0923, що розташована в м. Лиман в районі «Голубі Озера» на території Лиманської міської ради. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Казка Озера» понесені судові витрати в сумі 2 102,00 грн.

Судове рішення мотивоване істотним порушенням ОСОБА_1 умов договору суборенди землі від 02.08.2018 року в частині орендної плати за користування земельною ділянкою загальною площею 0,1000 га, що полягає у систематичній несплаті протягом тривалого часу, передбаченої договором.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 посилається на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про те, що він повинен сплачувати позивачу 481,60 грн на рік без урахування індексу інфляції та ПДВ, яку повинен вносити щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати, не ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи. Також вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив його посилання на те, що у зв`язку із арештом державною виконавчою службою 25 жовтня 2018 року всіх банківських рахунків ТОВ «Казка Озера», адміністрацією позивача його було повідомлено про те, щоб він не здійснював оплату за договором суборенди землі, щоб дана оплата при зарахуванні на банківський рахунок позивача автоматично не стягувалась в оплату по виконавчому провадженню. Дане прохання від адміністрації позивача надходило і іншим суборендарям земельних ділянок. Після закриття виконавчого провадження Лиманським міським відділом державної виконавчої служби наприкінці 2020 року був знятий арешт із банківських рахунків позивача та адміністрація ТОВ «Казка Озера» стала повідомляти про можливість сплачувати заборгованість по орендній платі за минулі роки. Він відповідно до квитанцій, які наявні в матеріалах справи, № 6226875 від 18 січня 2021 року та № 6310581 від 08 лютого 2021 року сплатив суборендну плату в розмірі 2 400,00 грн. Також, на думку відповідача, суд не врахував, що незважаючи на те, що пунктом 38 договору суборенди і передбачено розірвання договору за рішенням суду, однак відповідно до пункту 39 договору сторони визначили, що дострокове розірвання можливе лише за умови письмового попередження зацікавленої в цьому особи не пізніш ніж за один місяць.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник ТОВ «Казка Озера» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи - Лиманської міської ради Донецької області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, на підставі договору суборенди землі, укладеного 02.08.2018 року між ТОВ «Казка Озера» (орендарем) та громадянином України ОСОБА_1 (суборендарем), за останнім зареєстровано речове право суборенди земельної ділянки. Вказаний договір зареєстрований у відділі Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Лиманської міської ради, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис від 02.08.2018 року № 27373455.

Відповідно до зазначеного договору, передано в строкове платне користування, до 24.07.2056 року, земельну ділянку для організації відпочинку громадян та розвитку інфраструктури міст відпочинку (розташування та обслуговування літніх будиночків для відпочинку, палаточного табору та благоустрою прилеглої території, будівництва та обслуговування котеджів) з кадастровим номером :07:002:0923, загальною площею 0,1000 га.

За умовами пунктів 9-12 вказаного договору плата за суборенду вноситься суборендарем у розмірі 1 566,00 грн. на рік без урахування індексу інфляції та ПДВ. Плата за суборенду вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати, розмір орендної плати переглядається один раз на рік.

Пунктом 13 договору передбачена відповідальність суборендаря за невнесення плати у строки, визначені цим договором у виді пені, що справляється згідно з вимогами чинного законодавства.

Згідно з пунктом 33 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін зокрема унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків за період з 02.08.2018 року по 31.12.2020 року між ТОВ «Казка Озера» та ОСОБА_1 , суми виплачених доходів від надання в оренду земельної ділянки не відображені, заборгованість складає 3 784,50 грн.

Вперше після укладення договору суборенди землі відповідач здійснив сплату за суборенду 18.01.2021 року у розмірі 1 800 грн та 08.02.2021 року у розмірі 600 грн.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Казка Озера», суд першої інстанції виходив з факту істотного порушення ОСОБА_1 умов договору суборенди землі від 02.08.2018 року в частині орендної плати за користування земельною ділянкою загальною площею 0,1000 га, що полягає у систематичній несплаті протягом тривалого часу, передбаченої договором.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 Земельного кодексу України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про оренду землі», орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Положеннями статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків , передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Стаття 141 Земельного кодексу України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Згідно частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірваної за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Суд першої інстанції правильно, відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин врахував висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, відповідно до якого при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання , до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Суд першої інстанції обґрунтовано застосував у спірних правовідносинах приписи частини другої статті 651 ЦК України та з`ясував суттєві обставини цієї справи як щодо наявності факту порушення відповідачем умов договору, так і щодо наявності критерію істотності цього порушення договору.

Апеляційний суд погоджується з позицією суду стосовно того, що систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є самостійною та достатньою підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість і навіть факт, що орендар сплачує всю суму заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди.

За таких обставин, посилання відповідача в апеляційній скарзі на квитанції від 18 січня 2021 року та 08 лютого 2021 року про сплату ним за суборенду, є такими, що не спричиняють за собою правових наслідків. Суд першої інстанції також правильно зазначив про необґрунтованість посилань відповідача на накладення арешту на банківські рахунки ТОВ «Казка Озера» в період з 25.10.2018 року до 10.12.2020 року, та на усне прохання адміністрації позивача щодо тимчасового припинення оплати суборенди, як на обставини, що обумовили невчасну сплату відповідачем щомісячних платежів за договором суборенди, оскільки вказані обставини не виключають обов`язок суборендаря належним чином виконувати свої обов`язки за договором суборенди земельної ділянки, в тому числі й щодо суборендної плати.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що матеріали справи не містять доказів повідомлення позивачем його про намір достроково розірвати договір в судовому порядку, оскільки пунктами 33, 34, 36 спірного договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Сторони дійшли згоди, що будь-які суперечки, що виникнуть в ході виконання сторонами своїх зобов`язань по цьому договору та суміжним питанням вирішуються сторонами в судовому порядку за місцезнаходженням суборендаря.

Вищезазначені умови договору суборенди землі не суперечать вимогам чинного законодавства України.

Також апеляційний суд не приймає до уваги доводи скаржника про те, що матеріали справи не містять аркушу договору із пунктами договору з 8 по 18, а інші аркуші договору суборенди не містять розміру суборендної плати, яку він повинен сплачувати позивачу та строки її сплати. Таке твердження відповідача спростовується матеріалами справи, зокрема представник позивача на виконання ухвали суду першої інстанції від 11 січня 2021 року надав суду другу сторінку договору, акт звіряння та копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, за умовами пунктів 9-12 вказаного договору плата за суборенду вноситься суборендарем у розмірі 1 566,00 грн. на рік без урахування індексу інфляції та ПДВ. Плата за суборенду вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати, розмір орендної плати переглядається один раз на рік.

Тобто, розмір щомісячної орендної плати становить 130,50 грн. Отже, наданий позивачем акт звірки взаємних розрахунків за період з 02 серпня 2018 року по 31 грудня 2020 року між ТОВ «Казка Озера» та ОСОБА_1 узгоджується з умовами договору суборенди землі від 02 серпня 2018 року.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, які мають значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи вказані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ТОВ «Казка Озера» про розірвання договору суборенди землі та припинення права суборенди.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.А. Мірута

Я.В. Хейло