печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Козлова Р.Ю.,

при секретарі судових засідань - Іваненку С.С.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві клопотання представника відповідача - ОСОБА_1 - адвоката Ільїної Дар`ї Валеріївни про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації в частині вимог про визначення місця проживання дитини з матір`ю, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Печерського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів.

Представник відповідача звернулася до суду з клопотанням про закриття провадження у даній цивільній справі в частині вимог про визначення місця проживання дитини з матір`ю у зв`язку з відсутністю спору між сторонами. В обґрунтування поданого клопотання послалася на те, що позивачка обґрунтовуючи свої вимоги стверджує, що між сторонами виник спір щодо місця проживання дитини та просить суд визначити місце проживання дитини з матір`ю в Україні за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, в даному випадку позивачка, аргументуючи свої вимоги, посилається на обставину якої не існує та не існувало станом на момент подання позову, з огляду на те, що між позивачкою та відповідачем відсутній предмет спору. Зокрема, зазначає представник відповідача, позивачка з 21 квітня 2022 року зареєстрована за адресою в Республіці Польща, а малолітня дитина зареєстрована з нею з 05 травня 2022 року за тією ж адресою, що підтверджується копією довідки про реєстр мешканців, яка додана до матеріалів справи. Відповідно до вищевказаної довідки реєстрація місця проживання позивачки та дитини у Польщі триватиме до 03 січня 2023 року, що не виключає в подальшому можливості продовження цього строку. Таким чином, задовго до звернення до суду з позовною заявою про визначення місця доживання дитини з матір`ю за адресою в Україні, місце проживання дитини було зареєстроване у Республіці Польща.

Таким чином, на думку представника відповідача, між позивачкою та відповідачем відсутній предмет спору з приводу визначення місця проживання дитини з матір`ю в Україні, оскільки і матір, і дитина проживають та зареєстровані в іншій державі, а їх місце проживання в майбутньому встановити наперед неможливо.

Крім того, представник відповідача зазначила, що відповідач не заперечував щодо того, щоб дитини проживала з матір`ю, не намагався будь-яким чином вчиняти дії направлені на відібрання дитини від матері а також не перешкоджав її участі у вихованні дитини, що у свою чергу також свідчить про відсутність спору між сторонами.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала подане клопотання та просила його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення клопотання заперечувала, пославшись на відсутність підстав для закриття провадження у справі в цій частині, з підстав зазначених представником відповідача.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, направив суду письмові пояснення стосовно поданого позову та клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У своїх поясненнях, представник третьої особи зазначив, що після проведення всіх дій, які передбачені статтею 19 СК України та постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» - третьою особою прийнято рішення винести питання про визначення місця проживання дитини на розгляд комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації.

При розгляді комісією встановлено, що станом на 09 вересня 2022 року мати дитини ОСОБА_2 мешкала разом із дитиною за адресою: АДРЕСА_1 , де для проживання, виховання та розвитку дитини створено належні умови, що підтверджено актом обстеження умов проживання від 09 вересня 2022 року, складеним працівниками Служби.

Зазначене житло (двокімнатна квартира) з усіма комунальними зручностями, чисте та охайне, повноцінно оснащене меблями та побутовою технікою. Дитина мешкає в кімнаті разом із матір`ю, достатньо забезпечена одягом, взуттям та іншими особистими речами.

Під час засідання комісії яке відбулось, 20 вересня 2022 року мати дитини - гр. ОСОБА_2 повідомила, що починаючи з 2021 року відносини між подружжям погіршились. Батько дитини почав неприйнятно себе поводити, дозволяв собі застосовувати до неї фізичне та психологічне насилля. Вказані конфлікти відбувались у присутності дитини та супроводжувались погрозами відібрати дитину. Також, мати дитини повідомила, що у зв`язку з тим що батько дитини є громадянином іншої країни, зберігається ризик вивезення дитини за кордон без згоди матері. Нею було вирішено подати позов щодо визначення місця проживання дитини разом з нею, щоб убезпечити дитину щодо її вивозу без згоди батька.

У свою чергу, батько дитини ОСОБА_1 надав письмові пояснення на засідання комісії з питань захисту прав дитини, в яких зазначив, що не вимагав та не вимагає від матері дитини змінити її місце проживання, не порушував питання відібрання дитини від матері та наголосив на відсутності предмета спору. Також, звернув увагу, що у разі задоволення позову його права будуть мати негативні наслідки та вплинути на його інтереси.

Таким чином, з урахуванням положень статей 160 та 161 СК України, виходячи з фактичної відсутності спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини, у органу відсутні підстави для підготовки висновку до суду за викладених обставин.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, в частині яка стосується даного процесуального питання, суд дійшов наступного висновку.

Я встановлено судом, позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, просила суд ухвалити рішення про визначення місця проживання дитини разом з нею та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 40000 грн. щомісячно.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

В обґрунтування позову в частині визначення місця проживання дитини з нею, позивачка серед іншого зазначила, що відповідач будучи громадянином іншої країни неодноразово погрожував їй вивезти дитину за межі України, чим фактично погрожував чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною чи відібрати її від матері.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає за доцільне закрити провадження по даній справі, у зв`язку із відсутністю предмету спору, оскільки на момент пред`явлення даного позову був відсутній спір між сторонами з приводу визначення місця проживання дитини з матір`ю в Україні, оскільки і матір, і дитина проживали та були зареєстровані в іншій державі. Крім того, судом не встановлено, що момент пред`явлення позову відповідач заперечував проти того, щоб дитина залишалась проживати з матір`ю та не встановлено тієї обставини, що відповідач чинив перешкоди у спілкуванні дитини з матір`ю чи мав намір відібрати її у позивачки.

Посилання позивачки та її представника на те, що відповідач мав намір вивезти дитину за кордон до іншої країни суд до уваги не приймає, оскільки такі твердження носять характер припущення та не підтверджуються достатніми доказами. Крім того, у судовому засіданні представник відповідача зазначила, що відповідач не заперечував та не заперечує проти того, щоб син проживав разом з матір`ю у зв`язку і з чим не пред`являв зустрічних вимог до позивачки стосовно цього питання.

Серед іншого суд додатково надає оцінку тій обставині, що питання про визначення місця проживання дитини було предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. Листом від 12 грудня 2022 року № 105/01-903 Печерська районна в місті Києві державна адміністрація повідомила суд про те, що у зв`язку з фактичною відсутністю спору між сторонами, підстави для підготовки висновку щодо доцільності проживання дитини з тим чи іншим із батьків відсутні.

Таким чином, з урахуванням вищевказаного справа підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Згідно ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 256, 260, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації в частині вимог про визначення місця проживання дитини з матір`ю - закрити, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя