РІШЕННЯ

Іменем України

09.02.2023 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя Баськов М.М.

за участю:

секретаря судового засідання Грановської Д.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці в режимі відеоконференції з Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням суду,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, Державної казначейської служби України про стягнення 20000 грн. майнової шкоди та 1000000 грн. моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями суду, а саме: ухвалами судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Продана Б.Г. від 28.10.2019 про залишення позову ОСОБА_1 до НАБУ без руху та від 26.11.2019 про залишення позову ОСОБА_1 до НАБУ без розгляду в справі №686/18281/19.

На обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 09 липня 2019 року він звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом про стягнення з державного бюджету моральної шкоди, завданої йому незаконними діями НАБУ, а саме: невнесенням до Єдиного реєстру досудових розслідувань його заяви від 06.12.2017 про злочини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інших посадових осіб органів державної влади проти Держави Україна та українського народу. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Логінової С.М. від 07.08.2019 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду 13.09.2019 було задоволено заяву про самовідвід судді Логінової С.М. і справу передано судді Продану Б.Г., яким 25.10.2019 справу було прийнято до свого провадження. В подальшому, 28 жовтня 2019 року, ухвалою цього ж судді позовну заяву було залишено без руху, а 26 листопада 2019 року винесено ухвалу про залишення позову без розгляду через неусунення недоліків позовної заяви. Незаконність даних судових рішень встановлено постановою Хмельницького апеляційного суду від 25.03.2020, якою вказану ухвалу судді від 26.11.2019 було скасовано, а також ухвалою слідчого судді Солом"янського районного суду м. Києва Фоміна В.А. від 23.05.2018 про зобов"язання НАБУ внести його заяву від 06.12.2017 до ЄРДР.

Позивач вказав, що у зв`язку з незаконними ухвалами судді Продана Б.Г. від 28.10.2019 щодо безпідставного залишення його позовної заяви без руху, та від 26.11.2019 про залишення позову без розгляду, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, які він зазнав через порушення його немайнових прав (права на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність працівників органів державної влади, права на захист від порушення колишніми керівниками держави, керівниками НАБУ прав українського народу).

Крім того, позивач вказав, що йому була завдана майнова шкода, оскільки він витратив двадцять діб свого часу для скасування незаконної ухвали від 26.11.2019 - по десять годин на добу на збір документальних підтверджень, написання апеляційної скарги, друк апеляції, відвідування судів, ознайомлення зі справою, отримання консультації від адвокатів, фахівців в галузі права, яку він оцінює в 15000 грн., а також 5000 грн. на технічне забезпечення організації, підготовки та складання, подання апеляції, а всього 20000 грн.

Ухвалою суду від 09.02.2023 провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням суду, закрито.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник Державної казначейської служби України, який у встановленому порядку був оповіщений про час, день і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечив, вважає його безпідставним та необґрунтованим, просить відмовити в його задоволенні, оскількиДержавна казначейська служба України лише виконує рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, а не відповідає за зобов"язаннями Держави або суду. У даній справі позивачем не наведено жодних аргументів на підтвердження того, що Державною казначейською службою України будь-якою мірою порушено його права чи інтереси, а також доказів заподіяння останньому моральної шкоди.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України).

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (частина четверта статті 58 ЦПК України у редакції, чинній на час вирішення справи у судах).

Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (пункт 6.22), від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18 (пункт 35), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (пункти 25-28), від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (пункт 8.6)).

Залучення або незалучення до участі у спорах з державою Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення відповідача у справі, оскільки таким належним відповідачем є держава Україна, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (пункт 44), від 25 березня 2020 року № 641/8857/17 (пункт 64)). Тому у спорах про стягнення з держави коштів, зокрема і про стягнення відшкодування завданої шкоди, немає необхідності визначати відповідачем Державну казначейську службу України або її територіальний орган. Останні зобов`язані виконати відповідне рішення суду незалежно від їхньої участі у розгляді справи за позовом до держави.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 вказала, що необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді відшкодування шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Наявність цих умов у межах розгляду цивільної справи має довести позивач.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Частинами другою, п'ятою і шостою статті 1176 ЦК України передбачено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Аналогічний порядок відшкодування шкоди визначений Законом України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Застосування положення частини шостої статті 1176 ЦК України можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність, зокрема, суду (судді), які не пов'язані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади.

За положеннями частин 1 і 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У силу частин 1 і 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Судом встановлено, що ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Продана Б.Г. від 28.10.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України, Державної казначейської служби України у Солом"янському районі м. Києва про відшкодування моральної шкоди було залишено без руху та надано позивачу термін для виправлення недоліків.

Ухвалою цього ж судді від 26.11.2019 вказану позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду через неусунення недоліків позовної заяви.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 25 березня 2020 року ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстації.

При цьому, процесуальні порушення, які були допущені в ухвалі Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду, були усунуті шляхом ухвалення колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Хмельницького апеляційного суду постанови, за якою цивільну справу для продовження розгляду направлено до суду першої інстанції.

Скасування ухвали про залишення позовної заяви без розгляду не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки цей факт не свідчить про порушення прав та законних інтересів позивача, так як ухвала скасована з процесуальних підстав, а також не підтверджує те, що цими діями позивачу завдана моральна шкода.

Водночас, позивач не довів факт заподіяння йому моральної шкоди діями судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_5 , що не пов'язані із здійсненням правосуддя, яке має на меті прийняття акту органом судової влади, приниження його гідності внаслідок порушення вимог закону.

Оскільки позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт заподіяння йому шкоди з боку держави Україна, а також причинний зв`язок між прийняттям ухвали про залишення позовної заяви без розгляду та настанням шкоди, а тому у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Також суд не враховує посилання позивача у позові на те, що ним понесено майнову шкоду в розмірі 20000 грн., яка полягає у витратих часу для скасування незаконної ухвали від 26.11.2019 - двадцять діб по десять годин на добу на збір документальних підтверджень, написання апеляційної скарги, друк апеляції, відвідування судів, ознайомлення зі справою, отримання консультації від адвокатів, фахівців в галузі права, а також на технічне забезпечення організації, підготовки та складання, подання апеляції, оскільки протиправність дій відповідача доведено не було.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 1166, 1167, 1176 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя М.М.Баськов