БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2-н/356/13/23
Справа № 356/140/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2023 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, боржник ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла вказана вище заява, обґрунтована тим, що 05.08.2015 між заявником ОСОБА_1 та боржником ОСОБА_2 був укладений шлюб. Від цього шлюбу в подружжя народилось двоє дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим, спільне подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, тому рішенням Березанського міського суду Київської області від 10.11.2021 шлюб між ними розірвано. На даний час ОСОБА_2 проживає окремо, допомоги на утримання дітей не надає. За таких обставин, просить суд стягнути з боржника на свою користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з заявою та до досягнення дітьми повноліття.

Суд, розглянувши подану заяву та додані до неї матеріали, прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За змістом ч. 1-2 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до роз`яснень п.п. 1, 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2012, наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер та належним чином документально підтверджені. Наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

За змістом пунктів 1, 8 частини 1 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, а також у випадку, коли із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені в ст. 163 ЦПК України.

За змістом п. 4 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а до заяви мають бути додані інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, з системного аналізу положень ст.ст. 180-181, 183 СК України вбачається, що аліменти присуджуються судовим рішенням з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

Перевіривши надані заявником документи, суд приходить до висновку, що до заяви про видачу судового наказу не додано належних документів, які безспірно підтверджують факт постійного проживання дітей разом із матір`ю та перебування їх на утриманні останньої.

Так, 01.12.2021 набрав чинності Закон України від 05.11.2021 № 1871-IX «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі Закон № 1871-IX), який регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні.

Згідно з ч. 3 ст. 26 вказаного Закону № 1871-IX документом, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час його формування, є витяг із реєстру територіальної громади.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1871-IX для підтвердження інформації про місце проживання (перебування), зареєстроване до набрання чинності цим Законом № 1871-IX, особа може подавати відомості про місце проживання, що були внесені до: 1) паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки; 2) паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта або е-паспорта для виїзду за кордон; 3) витягу з реєстру територіальної громади.

Водночас, долучені до матеріалів заяви довідки про реєстрацію місця проживання дітей, форми яких були передбачені додатком 13 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207, втратили чинність 14.03.2022 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад».

Крім того, довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 10-13-172 від 28.02.2023 видана на ім`я особи, що не є учасником справи ОСОБА_7 , за формою, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 22.07.2003 № 204 «Про затвердження форми Декларацій про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та довідок про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб», що втратила чинність 19.09.2019 згідно п. 2 наказу Міністерства соціальної політики України від 17.07.2019 № 1106 «Про внесення Змін до Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги», та подавалась до органів соціального захисту для отримання соціальної допомоги.

Відтак, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про те, що вона подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України, а додані до заяви про видачу судового наказу письмові документи не можуть безспірно підтвердити наведені в заяві доводи, відтак, слугувати доказом наявності в заявника відповідного права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 160-165 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, боржник ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І. О. Капшученко