РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2023 року Київський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді Зуб Г.А.,
при секретарі Черниш О.М.,
за участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -
Представник позивача - адвокат Лисенко О.В. звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визначити позивачу додатковий строк терміном в три місяці для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 з моменту вступу даного рішення в законну силу.
Позовні вимоги мотивовані наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є позивач як донька померлого та відповідач як дружина померлого. Позивач на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 перебувала за кордоном В ФРН і в зв`язку із запровадженими там обмеженнями, пов`язаними з недопущенням розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, не могла приїхати на територію України, не мала також можливості відвідати консульство та поштове відділення, відтак була позбавлена можливості впродовж шестимісячного строку у встановленому законом порядку звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Перебування позивача за кордоном та введені там обмеження є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Як тільки позивач змогла, вона надіслала засобами поштового зв`язку на адресу П`ятої ХМДНК заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак постановою П`ятої Харківської МДНК від 06.10.2021 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.
Представником відповідача адвокатом Зайцевою О.О. подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить визначити початку перебігу строку на подання відзиву з моменту отримання позовної заяви 05.12.2022, та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що карантинні обмеження не були застосовані до мешканців м. Лангентаген у період з 01.01.2021 по 30.09.2021, та в лютому 2021 року позивач виїздила до консульської установи в інше місто, та матір позивачки приїздила до м. Харкова в травні-червні. Довідка, на яку посилається позивач, що була видана бухгалтером-приватним підприємцем взагалі не може бути належним доказом по справі.
Враховуючи, що представник відповідача ознайомилась з матеріалами справи в приміщенні суду 05.12.2022, суд вважає за можливе прийняти вказаний відзив на позовну заяву.
Представник позивача адвокат Лисенко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити.
Відповідач та її представник адвокат Зайцева О.О. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, та обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву.
Від представника третьої особи П`ятої ХМДНК надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника.
22.11.2021 вказана позовна заява надійшла до суду та розподілена судді Зуб Г.А.
04.11.2022 судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано до суду 04.01.2022.
Ухвалою судді від 07.02.2022 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 25.11.2022 закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до розгляду по суті, та задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 01.02.2021, копія якого знаходиться в матеріалах справи.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, та спадкоємцями першої черги після його смерті є позивач як донька та відповідач як дружина померлого.
Родинні зв`язки між позивачем і померлим ОСОБА_5 підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 від 27.08.2003, копія якого міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що померлий є батьком позивача, що не оспорюється сторонами по справі.
02.07.2021 відповідач звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори, за якою була заведена спадкова справа №718/2021.
06.10.2021 на адресу П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшла заява від позивача про прийняття спадщини після смерті свого батька, тобто з пропущенням встановленого 6-ти місячного строку, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено постановою нотаріуса від 06.10.2021 у зв`язку з пропущенням встановленого строку на прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1,2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Згідно з ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до положень статтей 1222, 1223 ЦК України, Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
У ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, згідно ст. 1269 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06.02.2013 року в справі № 6-167цс12.
Відтак, шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 сплив 30.07.2021.
Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/14 висловив свою позицію, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Судом встановлено, що позивач постійно проживає в Федеративній Республіці Німеччина, про що не заперечував представник відповідача, та жодних доказів які б спростовували цю обставину не надано.
Тобто, внаслідок постійного проживання позивача в іншій країні ФРН, позивач не мала реальної можливості подати в Україні заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, що слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, що істотно утруднювала, здійснення передбачених законом дій щодо прийняття спадщини, а тому така причина пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 є поважною.
Посилання сторони позивача, що вона намагалась спрямувати заяву поштою через своїх знайомих 28.07.2021 (а.с. 93) суд вважає необґрунтованими, оскільки копія конверту на адресу нотаріальної контори не підтверджує вказані обставини.
Однак, відповідно до Постанови КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та в подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 №530-ІХ, Постановою КМУ від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 16 березня 2020 року на всій території Україна було введено карантин та закрито кордони для іноземців на термін до двох тижнів - надалі цей термін постійно продовжувався з незначними змінами.
Відповідно до підпункту 3 пункту 2 розділу II Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якою в Україні до 28 лютого 2021 року продовжено карантин та з 8 до 24 січня 2021 року запроваджено нокдаун, надалі цей термін карантину постійно продовжувався.
Карантин було запроваджено в усьому світі, в тому числі в ФРН.
Відповідно до наданих до суду листів з перекладом, виготовлених бухгалтерською конторою DATAC ОСОБА_6 повідомлено, що в період з 01.01.2021 по 30.09.2021 через пандемію COVID-19 в м. Лангенгаген заборонено брати участь у наступних справах, які стосуються суспільного життя: відвідуваня консульства, відвідування почтових відділень, відвідування магазинів, участь у масових заходах. Підстав вважати вказані листи недопустимими доказами у суду не існує.
Тобто, внаслідок запровадження карантину, позивач не мала реальної можливості прибути до України та подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса або надіслати поштовим зв`язком, що слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, що істотно утруднювала, здійснення передбачених законом дій щодо прийняття спадщини, а тому така причина пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 є поважною. При цьому, суд за недоведеністю відхиляє доводи відповідача про реальну можливість у позивача в умовах карантину подати з ФРН до України нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини. Введення карантину у країнах усього світу, з обмеженням пересування, та закриттям кордонів між країнами, унеможливлювало своєчасне надання спадкоємцем за заповітом заяви про прийняття спадщини. Доводи сторони відповідача, що позивач відвідувала консульську установу в іншому місці, та її матір приїзджала до м. Харкова не підтверджуються жодними доказами.
Крім того, частиною другою статті 1269 ЦК України передбачено, що заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Згідно з п. 3.3. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом міністерства юстиції від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок) заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.
Згідно з п.3.5. Глави 10 Порядку, Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.
Тобто, надіслання поштовим зв`язком до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, на якій не засвідчено підпис, тобто яка оформлена неналежним чином, не тягне за собою жодних юридичних наслідків.
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду.
Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.3ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено, поміж іншим, справедливість, добросовісність та розумність.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Таким чином, постійне проживання позивача за межами України, впровадження карантину слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, що істотно утруднювала, здійснення передбачених законом дій щодо прийняття спадщини, а тому - є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено порушення її права на гарантоване законом поновлення строку на прийняття спадщини в разі його пропуску з поважних причин, в зв`язку з чим таке право, з урахуванням наведеного принципу справедливості, підлягає судовому захисту, шляхом надання додаткового строку для прийняття спадщини строком в один місяць з дня набрання цим рішенням законної сили, а від так позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а в іншій частині суд відмовляє у зв`язку відсутності обґрунтування строку саме в три місяці.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 12,13, 133, 137, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, 1222, 1242, 1272, 1276 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити частково.
Визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк - один місяць з дня набрання цим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В решті позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_3 , місцеперебування: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_4 , місцеперебування: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 .

Третя особа П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: м. Харків, вул. Валентинівська, 27Г, .

Повний текст рішення виготовлено 03 лютого 2023 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ