Провадження № 2/344/840/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Польської М.В.,

секретаря Мациборки С.Я.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в інтересах якої діє адвокат Павликівська Г.М, у листопаді 2022р. звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що 25 квітня 2015 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу з відповідачем є дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний момент проживає з позивачем та перебуває на її утриманні і вихованні. Подружнє життя у сторін не склалось, протягом останніх років відносини поступово погіршувались, в сім`ї часто відбувались сварки, внаслідок чого зникло взаєморозуміння. З відповідачем разом не проживають більше року, спільного господарства не ведуть. Таким чином, сторони не підтримують шлюбних відносин, а шлюб існує формально. примирення та збереження сім`ї є неможливим. Донька ОСОБА_4 проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач не виконує свого обов`язку щодо матеріального забезпечення дитини та не надає на її утримання кошти, не зважаючи на те, що має неофіційний постійний заробіток. Так, відповідач займається торгівлею хутряних виробів, а також придбав земельну ділянку у смт.Ворохта для будівництва. Відповідач є особою працездатного віку та має змогу сплачувати аліменти, інших осіб на утриманні не має. За наведених обставин просить шлюб розірвати, малолітню дочку залишити на проживання з матір`ю, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір.

Представник позивача попередньо в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі, 01.02.2023р. позивач подала заяву до суду про розгляд справи без її участі.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову в частині розірвання шлюбу заперечив, щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю чітко не висловився, аліменти визнав частково, а саме у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки його місячний дохід незначний та складається тільки із допомоги по догляду за своєю матір`ю, має на утриманні ще одну дитину від попереднього шлюбу, а також у зв`язку із станом свого здоров`я.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 25 квітня 2015 року (а.с.7) сторони зареєстрували шлюб 25 квітня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №553.

В шлюбі народилась донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06 жовтня 2015 року (а.с.8).

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з вимогами ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Як вбачається з ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю. Дані обставини сторонами не оспорюються та доказуванню не підлягають.

Позивач підтвердила поданою заявою, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, позивач миритись не бажає, шлюб їх існує формально, а тому зберігати його не доцільно.

З огляду на викладене, а також що перебування у шлюбу є виключно добровільним, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, малолітню дитину залишити на проживання з матір`ю.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить - 2833 гривні.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, потреби дитини щодо належного утримання, вік батьків та обставину ненадання ними інформації про доходи.

Так, відповідачем долучено до матеріалів справи: інформацію про дохід, згідно якого дохід відповідача становить 2508,00грн. на місяць по догляду за матір`ю ОСОБА_5 (а.с.32); копію свідоцтва про народження сина від іншого шлюбу - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча доказів стягнення на дитину аліментів відповідач не надавав і зазначив, що допомога є добровільною, а також інформацію про стан здоров`я відповідача, який хворіє.

Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, стан здоров`я відповідача, наявність на утриманні матері та сина від іншого шлюбу, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - 02 листопада 2022 року.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 992,40 гривень за позовну вимогу про розірвання шлюбу (а.с.6)

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому з відповідача слід стягнути 992 гривні 40 копійок судового збору на користь держави.

На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, 180, 181-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 89, 141, 206, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , укладений 25 квітня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 553.

Малолітню доньку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на проживання з матір`ю ОСОБА_3 .

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код - НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень) 00коп. щомісячно на дитину до досягнення дитиною повнолітня, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 02 листопада 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код - НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , судові витрати - судовий збір за подачу позову у розмірі 992.40грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40коп.)

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код - НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави (з зарахуванням на рахунок: UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійки.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 13.02.2023р.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА