ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1998/20 Номер провадження 22-з/814/99/23 Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
22 лютого 2023 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді : Обідіної О.І.
Суддів : Пилипчук Л.І., Чумак О.В.
розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Феррострой» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
В С Т А Н О В И Л А :
08.02.2023 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Заява мотивована тим, що апеляційним судом при перегляді апеляційної скарги та ухваленні нового рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат у вигляді оплаченого судового збору та професійної правничої допомоги, про що було заявлено апелянтом, а відтак згідно положень ст. 270 ЦПК України є підстави для ухвалення додаткового рішення.
Окрім того, заявник просить визнати поважними причини пропуску процесуального строку, встановленого для подання до суду доказів щодо понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, зазначаючи, що копію постанови Полтавського апеляційного суду від 11 січня 2023 року позивачем не отримано та з її змістом ознайомився 01.02.2023 року через систему ЄДРСР.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Стаття 127 ЦПК України визначає право суду на поновлення пропущеного процесуального строку за заявою учасника справи, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
З матеріалів справи вбачається, що розгляд апеляційної скарги здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, тобто без судового засідання та відповідно проведення судових дебатів, а відтак сторона не мала можливості зробити заяву про подання доказів понесених нею судових витрат.
Ухвалення апеляційною інстанцією судового рішення по справі мало місце 11.01.2023 року.
Доказів отримання позивачем направленої на його ім`я постанови Полтавського апеляційного суду матеріали справи не містять, оскільки таке направлення мало місце простоюю поштовою кореспонденцією.
Колегією суддів приймається до уваги пояснення ОСОБА_1 про ознайомлення з судовим рішенням Полтавського апеляційного суду 01.02.2023, коли ним до суду першої інстанції було подано заяву про отримання виконавчого листа, а вже 03.02.2023 р, на пошту здано заяву про ухваленням додаткового рішення, з приєднаними до неї доказами понесених по справі судових витрат, тобто в межах 5 денного строку визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає за можливе поновити позивачу процесуальний строк для подання доказів щодо розміру витрат, які останній поніс на оплату послуг адвоката.
За нормами п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення в разі не вирішення судом питання про судові витрати.
Згідно вимог ч. ч. 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи у суді першої інстанції сторона позивача, зазначивши у позовній заяві орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу, до закінчення розгляду справи не подавала заяв про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки у задоволенні позовних вимог було відмовлено у повному обсязі.
Так, в тексті позовної заяви орієнтований розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу, які позивач поніс та очікує понести у розмірі 5500 грн.
Подання заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів в суді апеляційної інстанції було не можливим, так як судом здійснювався розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та стороною позивача заявлено клопотання про поновлення строку на звернення з відповідною заявою та надано визначені законом докази виконаних адвокатом робіт, що в силу статті 127 ЦПК України підлягає поновленню.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18, №922/445/19.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, позивачем ОСОБА_1 було надано до заяви про ухвалення додаткового рішення витяг з договору №2910 від 29.10.2020 року про надання правової (правничої) допомоги, звіт про виконання договору №2910 від 29.10.2020 року про надання правової (правничої) допомоги, посвідчення адвоката, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.
В зазначеному договорі сторони погодили розмір винагороди адвоката - 3000 грн. за складання позовної заяви, 3000 грн. за складання апеляційної скарги, 500 грн. за складання та подання інших процесуальних документів, 2000 грн. за послугу з направлення адвокатського запиту та по 500 грн. за участь адвоката в судових засіданнях.
Визначаючи розмір відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою послуг адвоката, колегія суддів приймає до уваги реально надані позивачу послуги та бере до уваги участь адвоката в судових засіданнях в суді першої інстанції, складання ним позовної заяви та апеляційної скарги, клопотання про витребування доказів від 28.12.2020 року, про приєднання доказів до матеріалів справи від 23.02.2021 року, а також здійснення та направлення адвокатського запиту у вересні 2020 року.
У зв`язку з чим вважає за необхідне визначити розмір відшкодування судових витрат, пов`язаних з оплатою послуг адвоката при розгляді справи в суді першої інстанції - 5000 грн. та 3000 грн. в суді апеляційної інстанції, в якій справа переглядалась в письмовому провадженні, без виклику її учасників.
Одночасно, колегія суддів визнає за необхідне здійснити розподіл судових витрат і щодо спаленого позивачем судового збору.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 840,80 грн. та 1261,20 грн. за подання апеляційної скарги /а. с. 1, 209/.
Враховуючи принцип пропорційності до задоволених вимог, які в даному випадку були задоволені на 90,3 %, що складає 1891,80 грн. (де судовий збір за подання позовної заяви складає 756,72 грн. за апеляційну скаргу 1135,08 грн.).
Таким чином, на користь позивача з ПрАТ «АСК «Омега» та ТОВ «Феррострой» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1891, 80 грн., тобто по 945, 90 грн. з кожного, а також по 4000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу доапомогу.
Керуючись ст. ст. 141, 270, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И Л А :
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Постановити по справі додаткове рішення, яким в порядку розподілу судових витрат стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Феррострой» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору по 945,90 грн. з кожного та у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу по 4000 грн. з кожного.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення виготовлено 01 березня 2022 року.
Судді: О.І. Обідіна Л.І. Пилипчук О.В. Чумак