ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/117/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/8460/21 Категорія: 304070000 Скляренко В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Мусієнко Марк Валерійович;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Мусієнка Марка Валерійовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідачем ОСОБА_2 було порушено умови договору про надання послуг № 200169 від 05 липня 2019 року, оскільки відповідач не здійснив своєчасного розрахунку за надані йому позивачем послуги. Судовим рішенням від 24 березня 2021 року, яке набрало законної сили 28 вересня 2021 року, з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість з оплати послуг в сумі 314 000 грн, штраф в сумі 183 400 грн та судові витрати в сумі 3 140 грн, що разом становить 500 540 грн.

У зв`язку із тим, що відповідач допустив порушення грошового зобов`язання, позивач просив суд стягнути з відповідача три відсотки річних та інфляційні втрати за період з 01 серпня 2019 року по 12 листопада 2021 року в сумі 75261,74 грн, яка складається з: трьох відсотків річних та інфляційних втрат, обчислених за період з 01 серпня 2019 року по 28 вересня 2021 року за прострочення виконання зобов`язання з оплати послуг за договором (розмір простроченої суми 314 000 грн.), в розмірі 20375,66 грн. та 44745 грн. відповідно; трьох відсотків річних та інфляційних втрат, обчислених за період з 29 вересня 2021 року по 12 листопада 2021 року за прострочення виконання судового рішення про стягнення заборгованості з оплати послуг за договором (розмір простроченої суми 500 540 грн.), в розмірі 5636,22 грн. та 4504,86 грн. відповідно. Додатково в позові заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 908 грн. та витрат на правову допомогу адвоката, орієнтований розмір яких зазначений в сумі 12 000 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2022 року позов задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 70431,53 грн та судових витрат в розмірі 849,73 коп.

Рішення суду обґрунтоване тим, що відповідач допустив прострочення виконання свого зобов`язання з оплати послуг позивача за договором №200169 від 05 липня 2019 року на суму 314 000 грн., тому на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Суд здійснив розрахунок вказаних сум за період з 10 вересня 2019 року (дати підписання акту прийому-передачі наданих послуг, яким засвідчили фактичне виконання договірних зобов`язань позивача) по 12 листопада 2021 року. Суд погодився із розрахунком позивача, що із 28 вересня 2021 року (дата набрання законної сили рішенням суду про стягнення боргу) по 12 листопада 2021 року для здійснення нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК, слід використовувати суму, стягнуту рішенням суду - 500 540 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник відповідача адвокат Мусієнко Марк Валерійович подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2022 року і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У апеляційній скарзі вказує, що стягнення 3 % річних та інфляційних втрат після ухвалення судового рішення є протиправним, оскільки правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).

Звертає увагу, що після ухвалення рішення у справі відповідачем було сплачено спірну грошову суму.

Вважає помилковим розрахунок позивача, здійснений з 01 серпня 2019 року по 28 вересня 2021 року дати набрання законної сили постановою Черкаського апеляційного суду, оскільки відповідно до листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2021 року рішення суду від 24 березня 2021 року згідно із даними АСДС набрало законної сили 12 травня 2021 року.

Стверджує, що після оприлюднення постанови Черкаського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень 04 жовтня 2021 року відповідач здійснив сплату боргу у виконавчому провадженні № 65967112, що підтверджується квитанціями від 12 листопада 2021 року та від 15 листопада 2021 року.

Представник позивача адвокат Задорожний Богдан Юрійович подав відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 липня 2019 року між ФОП ОСОБА_1 (виконавець) та ОСОБА_2 (замовник) укладено договір про надання послуг №200169, відповідно до пункту 1.1 якого виконавець за завданням замовника зобов`язується надати визначений у пункті 2.3 цього договору комплекс консультаційних послуг правового характеру, а замовник, в свою чергу, зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги відповідно до умов цього договору.

Згідно з пунктом 3.1 договору № 200169 від 05 липня 2019 року виконавець надає послуги замовнику самостійно або через залучення для цієї мети осіб у строк з 05 липня 2019 року по 31 липня 2019 року. Виконавець може надати послуги замовнику достроково.

Відповідно до пункту 3.3 договору в результаті надання послуг замовнику сторони складають акт прийому-передачі наданих послуг. За надані послуги замовник сплачує виконавцю винагороду у розмірі 366 800 грн. Оплата послуг виконавця може здійснюватися замовником у повному розмірі одночасно з підписанням акту прийому-передачі послуг, але в будь-якому випадку не пізніше 31 липня 2019 року (п.п. 4.1 - 4.4 договору).

Відповідно до пункту 7.1 договору він вступає в силу з моменту його підписання і діє до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно пункту 6.2 договору у разі прострочення замовника він сплачує виконавцю штраф у розмірі 50% від вартості послуг.

10 вересня 2019 року між сторонами договору про надання послуг № 200169 від 05 липня 2019 року підписано акт прийому-передачі наданих послуг, згідно якого виконавець надав, а замовник прийняв визначений у пункті 2.3 договору комплекс консультаційних послуг правового характеру. Вартість наданих послуг склала 366 800 грн., без урахування податку на додану вартість. Вказані послуги надані в повному обсязі з належною якістю та у встановлені строки. Замовник заявляє про відсутність будь-яких претензій до виконавця.

ОСОБА_2 прострочив оплату наданих йому позивачем послуг на суму 314 000 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2021 року у справі №711/8173/19 стягнуто із ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання послуг № 200169 від 05 липня 2019 року в сумі 314 000 грн. і штраф в сумі 183 400 грн., а також судовий збір в сумі 3 140 грн.

Зазначене рішення суду у відповідності до ч. 2 ст. 273 ЦПК України набрало законної сили 28 вересня 2021 року.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що відповідно до листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2021 року рішення суду від 24 березня 2021 року згідно із даними АСДС набрало законної сили 12 травня 2021 року, є безпідставними, оскільки дата набрання законної сили рішенням суду першої інстанції визначена відповідною нормою цивільного процесуального законодавства статтею 273 ЦПК України. У зв`язку із оскарженням судового рішення в апеляційному порядку, вказане рішення набрало законної сили 28 вересня 2021 року, коли було прийнято постанову Черкаського апеляційного суду про залишення рішення суду без змін.

Відповідь Придніпровського районного суду м. Черкаси надано 23 червня 2021 року на запит адвоката Проніна Є.І. від 18 червня 2021 року, тобто, до перегляду справи апеляційним судом, тому вона не містить актуальної інформації щодо дати набрання рішенням суду від 24 березня 2021 року законної сили.

Звертаючись до суду із позовом, позивач вказував, що станом на 12 листопада 2021 року відповідачем не виконано рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2021 року.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем та його представником не було заявлено та не надано відповідних доказів виконання вказаного рішення суду 12 листопада 2021 року та 15 листопада 2021 року, про що вказує представник відповідача у апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Скаржником не надано доказів неможливості подання до суду першої інстанції квитанцій від 12 листопада 2021 року та 15 листопада 2021 року як доказів виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2021 року, про що він зазначає у апеляційній скарзі. Враховуючи наведене, у апеляційного суду відсутні підстави для прийняття вказаних доказів під час перегляду рішення суду першої інстанції, прийнятого за відсутності наданих скаржником документів.

Крім того додані до апеляційної скарги копії квитанцій не засвідчені у встановленому чинним законодавством порядку.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення із відповідача на користь позивача 3 % річних та інфляційних втрат, передбачених статтею 625 ЦК України, у зв`язку із невиконанням відповідачем свого зобов`язання за укладеним між сторонами договором про надання послуг, а також за невиконання рішення суду про стягнення відповідного боргу, штрафу, передбачених договором та суми судового збору.

Рішення суду ухвалене на підставі відповідних норм чинного законодавства та правових висновків Верховного Суду, тому посилання в апеляційній скарзі на неможливість застосування положень статті 625 ЦК України до правовідносин, що виникли після ухвалення рішення про стягнення боргу, є безпідставними.

Розрахунок передбачених статтею 625 ЦК України нарахувань проведено судом на підставі відповідних доказів, які містяться в матеріалах справи, тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Мусієнка Марка Валерійовича слід залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2022 року - залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Мусієнка Марка Валерійовича залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді