Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 січня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі - Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначила наступне. Їй, ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 . За даною адресою, за її згодою, зареєстрований відповідач ОСОБА_2 . ОСОБА_2 02 червня 2007 року зареєстрував шлюб з її донькою, ОСОБА_3 . Це стало підставою для його реєстрації за її адресою, а саме: АДРЕСА_1 . Вони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 2013 року відповідач має у своїй власності квартиру за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу. З того періоду він виїхав у своє житло, але самостійно виписуватись з власності позивача, не погоджується. На даний час відповідач не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується актом мешканців будинку від 17.05.2021 року. ОСОБА_2 комунальні платежі не сплачує. Через його реєстрацію, порушуються її права як власника на вільне розпорядження і користування своїм майном, вона позбавлена можливості отримати субсидію, змушена сплачувати комунальні платежі і за нього. Відповідач, залишаючись зареєстрованим в її квартирі, створює їй перешкоди у користуванні власністю, чим об`єктивно порушуються її права. У добровільному порядку відповідач відмовився зніматися з реєстрації, тому вона вимушена звертатися до суду з цим позовом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися ї розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. У ч.1 ст.316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обов`язків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачем є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Окрім того, ст.321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивачки подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав, відзиву на позов не подав, тому на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені також наступні письмові докази: свідоцтво про народження (а.с. 7, 8), довідка НОВАКОМ (а.с. 8 зворот), акт (а.с. 9), витяги (а.с. 10), договір купівлі продажу (а.с. 11-12), витяг (а.с. 12 зворот).

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами:свідоцтво про шлюб (а.с.8), довідку НОВАКОМ (а.с. 8 зворот), акт (а.с. 9), витяги (а.с. 10), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у приватній власності позивачки, перебування відповідача, який є чоловіком доньки позивачки, на реєстраційному обліку в спірній квартирі, а також його відсутність у спірній квартирі.

Суд вважає належними доказами:договір купівлі продажу (а.с. 11-12), витяг (а.с. 12 зворот), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що відповідач має у своїй власності квартиру.

Суд вважає неналежними доказами свідоцтва про народження (а.с. 7), так як вони не стосуються предмету доказування.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази, які визнані належними, допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази, які визнані допустимими та належними є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 , що встановлено витягами (а.с.10).

В квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що вбачається з довідки (а.с.8 зворот).

Відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає понад один рік, виїхав у 2013 році у інше житло, а саме квартиру АДРЕСА_5 , що належить йому на праві приватної власності, що встановлено поясненнями позивачки, викладеними у змісті позову, актом (а.с.9), договором купівлі продажу (а.с. 11-12), витягом (а.с. 12 зворот), не спростовано жодними доказами з боку відповідача.

Відносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 відсутній в спірній квартирі понад один рік без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню, відзив із викладенням заперечень проти позову, відповідач не надавав, а тому суд вважає, що позивачка обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, звернулася до суду за захистом своїх прав.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 500 грн. 00 коп. (а.с.15).

На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 223, 228, 258-260, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РОНКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 500 грн. 00 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Суддя В.М. Прасолов