Справа № 442/3129/22 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/2686/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м.Львів

Справа № 442/3129/21

Провадження № 22ц/811/2686/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Львові 16 вересня 2022 року у складі судді Крамара О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, -

встановив:

10 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 7 вересня 2020 року між нею та ОСОБА_5 укладено попередній договір купівлі-продажу, відповідно до якого вона (позивач) зобов`язувалася продати нежитлове приміщення (реєстраційний номер майна 106) загальною площею 14,6 кв.м, торгове приміщення № 90 торгової будівлі XII блоку «Б» літ. «Д-1», яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , протягом півроку з моменту укладання вказаного договору.Відповідно до п. 5 договору, за домовленістю сторін продаж вказаного приміщення буде вчинено за 450 000 грн. з урахуванням суми забезпечення виконання зобов`язання, переданої за договором. Кошти за продаж нежитлового приміщення вона (позивач) мала отримати при підписанні договору купівлі - продажу цього приміщення.Згідно із п. 9 договору на підтвердження покупець передав їй ( ОСОБА_1 ) завдаток в розмірі 50 000 грн.Вказує, що в грудні 2020 року вона (позивач) дізналася, що ОСОБА_4 звернувся до суду про стягнення з неї суми майнового збитку та моральної шкоди (справа № 442/7638/20). В межах цієї справи вона також довідалася, що на її майно, а саме: торгове приміщення № 90 торгової будівлі XII блоку «Б» літ. «Д-1», яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт відповідно до ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2020 року по справі № 442/7324/20. Арешт накладався в межах забезпечення позову у справі № 442/7638/20 за позовом ОСОБА_4 до неї ( ОСОБА_1 ) про стягнення майнової та моральної шкоди. Вказує, що судом відмовлено в позові ОСОБА_4 у зв`язку з неподанням до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння шкоди, тобто фактично ОСОБА_4 подав завідомо безпідставний позов. Вважає, що такими діями відповідач завдав їй шкоди у формі упущеної вигоди, яка полягала у неможливості реалізувати своє майно та отримати дохід від продажу майна. Просить позов задовольнити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 березня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі посилається на те, що не погоджується з рішенням та вважає його необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм процесуального права. Просить скасувати рішення і постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на доводи позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що в провадженні Дрогобицького міськрайонного суду перебувала на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , про стягнення майнової та моральної шкоди.

В межах цієї справи судом застосовано заходи забезпечення позову у виді арешту нежитлового приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106) загальною площею 14,6 кв.м, торгове приміщення № 90 торгової будівлі XII блоку «Б» літ. «Д-1», яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером №:02:002:0099 загальною площею 0,12 га, яка знаходиться за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, село Лішня, та належить ОСОБА_1 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 2 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 7 грудня 2021 року, у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Оскаржуване рішення мотивоване тим, що позивачем не надані належні та допустимі докази з боку, що підтверджують підставність її позовних вимог.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Є встановленим, що позивач посилається на те, що їй заподіяно майнову шкоду у виді упущеної вигоди, яка полягала у неможливості реалізувати своє майно та отримати дохід від продажу майна внаслідок арешту нерухомого майна в порядку забезпечення позову.

Позивач стверджує, що заподіяна їй майнова шкода становить 400 000 грн. Разом з тим вона посилається на те, що продаж нерухомого майна мав бути вчинений за 450 000 грн., з яких 50 000 грн. їй передав ОСОБА_5 до укладення попереднього договору.

За умовами попереднього договору основний договір мав бути укладений до 7 березня 2021 року. Позов подано до суду 10 червня 2022 року. Попереднім договором передбачено відшкодування збитків стороною, яка ухиляється від укладення основного договору, іншій стороні (п.10 договору). У судовому засіданні позивач не підтвердила, що нею відшкодовувалися збитки згідно зазначеного пункту договору або поверталися кошти в сумі 50 000 грн., одержані нею на підставі п.9 попереднього договору. Разом з тим, сума позову становить 400 000 грн., хоч продаж мав бути вчинений за 450 000 грн.

Зположень ст. 635 ЦК України не вбачається будь-яких обмежень щодо виду або предмету договору, який можуть зобов`язатися укласти сторони у майбутньому на підставі попереднього договору, тому така домовленість може бути досягнута сторонами щодо будь-яких договорів, зокрема, про відчуження майна (у тому числі нерухомого).

Попередній договір створює для сторін одне основне зобов`язання: укласти протягом узгодженого терміну певний тип цивільно-правового договору на заздалегідь узгоджених умовах.

Частиною 1 ст. 635 ЦК України встановлено, що попередній договір укладається у формі, визначеній для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦК України).

Про необхідність нотаріального посвідчення угод, зокрема, про відчуження нерухомого майна, зазначено у ст. 55 Закону України «Про нотаріат». Зазначене узгоджується із судовою практикою. Зокрема, з рішенням колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 лютого 2008 року, де зазначено, що відповідно до вимог статей 635, 657 ЦК України попередній договір купівлі-продажу квартири має бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням, оскільки основний договір укладається у формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням, попередній договір укладається у формі, встановлений для основного договору. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ст. 220 ЦК України).

У ч. 2 ст. 635 ЦК України встановлені наслідки ухилення однієї із сторін від укладення основного договору: сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати іншій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Докази того, що позивач відшкодовувала збитки через не укладення основного договору, відсутні.

Позивачем також не надано доказів про наявність у неї збитків у зв`язку з не укладенням основного договору. Зокрема, про продаж арештованого в порядку забезпечення позову нерухомого майна після набрання законної сили рішенням про відмову в позові відповідача та скасування заходів забезпечення позову, а також наявність упущеної вигоди.

З урахуванням встановленого, колегія суддів прийшла до переконання, що з висновками суду першої інстанції, які відповідають встановленим обставинам справи, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 14 лютого 2023 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Мікуш Ю.Р.________________ Р.В. Савуляк