ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/78/23 Справа № 206/2012/17 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
21 лютого 2023 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровський апеляційний суд у складі :
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.
за участю секретаря Паромової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Гусакової Оксани Борисівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" про визнання частково недійсним кредитного договору, визнання недійсним графіка платежів, визнання недійсним пунктів додатку до кредитного договору,-
В С Т А Н О В И Л А:
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ "Порше Мобіліті" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ "Порше Мобіліті", третя особа ОСОБА_1 про визнання частково недійсним кредитного договору, визнання недійсним графіка платежів, визнання недійсним пунктів додатку до кредитного договору (т.2 а.с.223-229).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив змінити мотивувальну частину рішення суду від 16 травня 2018 року, надавши кожному доказу мотивовану оцінку щодо загальної суми заборгованості, загальної суми сплаченої коштів апелянтом за цим договором, наявність переплати та відсутність правових підстав для нарахування штрафних санкцій та вилучення автомобіля, в решті рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ТОВ "Порше Мобіліті" просили рішення суду від 16 травня 2018 року скасувати в частини відмови у задоволенні позову ТОВ "Порше Мобіліті" та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "Порше Мобіліті" задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 квітня 2019 року апеляційні скарги ТОВ "Порше Мобіліті", ОСОБА_1 залишені без задоволення, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2018 року залишено без змін (т.3 а.с.111-128).

Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року касаційну скаргу ТОВ "Порше Мобіліті" задоволено частково. Рішення Дніпровського апеляційного суду від 12 квітня 2019 року в частині вирішення первісного позову ТОВ "Порше Мобіліті" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.3 а.с.166-171).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ТОВ "Порше Мобіліті" задоволено частково. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2018 року у частині позовних вимог ТОВ "Порше Мобіліті" про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Порше Мобіліті" заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Позовні вимоги ТОВ "Порше Мобіліті" до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Порше Мобіліті" заборгованість за кредитним договором від 04 березня 2013 року № 50007799 у розмірі 104879 грн. 25 коп., яка складається із: 3 % річних за час прострочення за додатковим кредитом - 387 грн. 38 коп.; інфляційних втрат за час прострочення за додатковим кредитом - 1463 грн. 36 коп.; заборгованості за кредитом - 17647 грн. 45 коп.; 3 % річних на прострочену суму основного боргу за кредитом - 6942 грн. 95 коп.; заборгованості з оплати інших витрат за кредитним договором - 7838 грн. 11 коп. У іншій частині позовних вимог ТОВ "Порше Мобіліті" відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Порше Мобіліті" судовий збір у розмірі 4695 грн. 25 коп. (т.3 а.с.220-227).

Постановою Верхового Суду від 28 червня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.4 а.с.79-86).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ТОВ "Порше Мобіліті" задоволено частково. Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 травня 2018 року у справі за позовом ТОВ "Порше Мобіліті" до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Порше Мобіліті" про визнання частково недійсним кредитного договору, визнання недійсним графіка платежів, визнання недійсним пунктів додатку до кредитного договору - скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ "Порше Мобіліті" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги ТОВ "Порше Мобіліті" до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Порше Мобіліті" заборгованість за кредитним договором №50007799 від 04 березня 2013 року, яка складається із: 387 грн. 38 коп. - сума 3% річних за час прострочення за додатковим кредитом; 1463 грн. 36 коп. - сума інфляційних втрат за час прострочення за додатковим кредитом; 17647 грн. 45 коп. - сума заборгованості за кредитом; 6942 грн. 96 коп. - сума 3% річних на прострочену суму основного боргу за кредитом. В іншій частині позовних вимог ТОВ "Порше Мобіліті" відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Порше Мобіліті" судовий збір у розмірі 4695 грн. 25 коп.(т.4 а.с.129-142).

25 листопада 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гусакова О.Б. звернулася до Дніпровського апеляційного суду із клопотанням про ухвалення додаткового рішення у справі, в якому просила стягнути з ТОВ "Порше Мобіліті" на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, надану у апеляційному суду у розмірі 21 000 грн. (т.4 а.с.161-175).

Представник ТОВ "Порше Мобіліті"- адвокат Чередніченко М.М. подав до Дніпровського апеляційного суду заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу в якому просив відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 , - адвоката Гусакової О.Б. про ухвалення додаткового рішення (т.4 а.с.183-185).

Вивчивши клопотання, матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Гусакової О.Б. про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК Українисудові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такая правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи вбачається, представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Гусаковою О.Б. на підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги суду апеляційної інстанції було надано: ордер про надання правничої (правової) допомоги від 10 липня 2022 року у Дніпровському апеляційному суді, серія АЕ, № 1165585; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, серія ДП № 3585; договір про надання правничої (правової) допомоги від 10 липня 2022 року; квитанцію №20 від 10 липня 2022 року про оплату за договором про надання правової допомоги від 10 липня 2022 року на суму 25000 грн.; акт виконаних робіт від 25 листопада 2022 року за договором про надання правової допомоги від 10 липня 2022 року (т.4 а.с.163-168).

Згідно з п. 2 акту виконаних робіт від 25 листопада 2022 року клієнт підтверджує, що адвокатом були виконанні наступні роботи, докази чого містяться в матеріалах судової справи у Дніпровському апеляційному суді: консультування клієнта щодо порушених прав -30хв., складання додаткових пояснень по справі від 30 вересня 2022 року та подання до суду -1,5 год., складання заперечення від 04 листопада 2022 року до додаткових пояснень (аналіз додаткових пояснень позивача від 19 жовтня 2022 року, аналіз доказів наданих позивачем до додаткових пояснень, аналіз позовної заяви, аналіз заяви про збільшення розміру позовних вимог позивача, аналіз постанови Верховного Суду від 18 вересня 2019 року по даній справі, аналіз рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 травня 2018 року по даній справі, написання тексту заперечень до додаткових пояснень позивача) - 5 год, прийняття участі у судовому засіданні 04 жовтня 2022 року о 10 год.00 хв. - 30 хв., час на дорогу до суду для прийняття участі у засіданні - 30 хв., час на дорогу з суду до офісу адвоката - 30 хв., складання клопотання про долучення доказів понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу від 25 листопада 2022 року та подання до суду - 2 год. - складає 21 000 грн.(т.4 а.с.168).

Відповідно до п. 3 акту виконаних робіт від 25 листопада 2022 року адвокатом були виконанні вищевказані роботи за договором на суму 21000 грн., виходячи з наступного розрахунку за умовами договору: 2000 грн. -1 год. робіт, 2000 грн.х10,5 год. робіт =21000 грн. (т.4 а.с.168).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При встановленні розміру гонорару України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Слід зазначити, представник ОСОБА_1 - адвокат Гусакова О.Б. брала участь у судовому засіданні в апеляційному суді 04 жовтня 2022 року з 09:01 до 09:17 - тривалістю 17 хвилин (т.4 а.с.103, 104).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ТОВ "Порше Мобіліті" задоволено частково. Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 травня 2018 року у справі за позовом ТОВ "Порше Мобіліті" до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Порше Мобіліті" про визнання частково недійсним кредитного договору, визнання недійсним графіка платежів, визнання недійсним пунктів додатку до кредитного договору - скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ "Порше Мобіліті" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги ТОВ "Порше Мобіліті" до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Порше Мобіліті" заборгованість за кредитним договором №50007799 від 04 березня 2013 року, яка складається із: 387 грн. 38 коп. - сума 3% річних за час прострочення за додатковим кредитом; 1463 грн. 36 коп. - сума інфляційних втрат за час прострочення за додатковим кредитом; 17647 грн. 45 коп. - сума заборгованості за кредитом; 6942 грн. 96 коп. - сума 3% річних на прострочену суму основного боргу за кредитом. В іншій частині позовних вимог ТОВ "Порше Мобіліті" відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Порше Мобіліті" судовий збір у розмірі 4695 грн. 25 коп.(т.4 а.с.129-142).

Враховуючи, складність справи, виконані адвокатом роботи під час розгляду справи в апеляційному суді, час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховуючи, що ТОВ "Порше Мобіліті" заперечували проти вказаного адвокатом розміру витрат на правову допомогу в апеляційному суді, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі та слід стягнути з ТОВ "Порше Мобіліті" на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу, надану в апеляційному суді у розмірі 3 000 грн., що є співмірною з наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 270, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Гусакової Оксани Борисівни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова