РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року

м. Рівне

Справа № 559/1776/22

Провадження № 22-ц/4815/300/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Майданіка В. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного районного суду Рівненської області від 18 листопада 2022 року у складі судді Панчука М. В., ухвалене в м. Дубно Рівненської області о 14 годині 10 хвилин, повний текст рішення складено25 листопада 2023 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання непрацездатної матері. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 03.09.1977 між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб, від якого народилася дрчка ОСОБА_4 . Інших дітей у них не було. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік помер. Вона є особою похилого віку з інвалідністю ІІ групи з 22.10.2020 року довічно; перенесла ряд складних та дороговартісних операцій, тому знаходиться у скрутному матеріальному становищі, і на даний час стан її здоров`я досить тяжкий. Лише у травні 2022 року її витрати на лікування становили 3796,88 грн, у червня 2022 року - 1976,02 грн, у липня 2022 року - 7991,43 грн. 28.10.2020 позивачка перенесла операцію зі встановлення ендопротезу кульшового суглобу, витрати на проведення вказаної операції становили 110 100 грн. Оскільки вона є непрацездатною та похилого віку особою, інвалідом ІІ групи, страждає хронічними захворюваннями, отримує мінімальну пенсію, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги від її дочки. Просить стягнути з ОСОБА_2 на своюкористь аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно з дня подачі позовної заяви і довічно, а також 123 864,33 грн додаткових витрат на лікування.

Рішенням Дубенського міськрайонного районного суду Рівненської області від 18 листопада 2022 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/16 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 липня 2022 року і довічно. В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання непрацездатної матері відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації 992 гривні 40 копійок судового збору.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів вмотивоване передбаченим законом обов`язком повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, та обґрунтоване тими обставинами справи, підтвердженими належними і достовірними доказами, які вказують, що відповідачка має постійне місце роботи і стабільний дохід, що дозволяє їй утримувати свою непрацездатну матір, позивачку у справі. Часткове задоволення цих вимог зумовлене наявністю у відповідачки чоловіка та дочки, які обоє є особами з інвалідністю ІІІ групи, а також тим, що дохід відповідачки становить її заробітна плата мінімального розміру, які і враховані судом при визначенні розміру аліментів..

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні додаткових витрат на лікування вмотивоване передбаченим законом обов`язком дочки, сина, крім сплати аліментів, брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю, та обґрунтоване належними доказами наявності у позивачки у власності нерухомості (будинку, квартири, земельної ділянки), від здачі в оренду яких вона отримує дохід, окрім пенсії, і які цілком здатні покрити її витрати на лікування. Судом також взято до уваги відсутність належного документального підтвердження понесених позивачкою витрат на оплату лікування.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує визначений місцевим судом розмір аліментів на її утримання та пояснює, що матеріальний стан відповідачки дозволяє їй сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Зазначає, що дочка та чоловік відповідачки, які мають інвалідність ІІІ групи, не є непрацездатними особами, мають самостійний дохід, зокрема, у вигляді пенсії по інвалідності, розмір якої відповідає прожитковому мінімуму для працездатних осіб, а тому не перебувають на утриманні відповідачки. Вказує на помилковість викладеної у рішенні позиції щодо наявності у відповідачки боргових зобов`язань та пояснює, що відповідачкою і її чоловіком одразу після виникнення цих боргових зобов`язань було придбано автомобіль, вартість якого майже дорівнює сумі боргу. В частині відмови у задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат на лікування стверджує, що перелічене судом майно, яке, на думку суду, покриває витрати, понесені на оплату лікування, не просто таких витрат не покриває, а навпаки - тягне додаткові витрати на його утримання. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_2 - адвокат Рідченко Марія Володимирівна вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивачка у справі ОСОБА_1 , є матір`ю відповідачки, ОСОБА_6 , що підтверджується сторонами справи та даний факт встановлений на підставі рішення Дубенського міськрайонного суду від 22 лютого 2021 року.

Позивачка має статус пенсіонера, є особою з інвалідністю ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності (в розмірі пенсії за віком), що підтверджується довідкою Дубенського об`єднаного управління ПФУ в Рівненській області № 5370 1833 4932 1884 від 21.07.2022 року.

Позивачка ОСОБА_1 має ряд захворювань.

Згідно епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 5816, наданого Дубенської ЦРЛ, ОСОБА_1 встановлено діагноз: поширений остеохондроз хребта, деформуючий спондильоз з переважним ураженням поперекового відділу з полірадикулярним синдромом. Згідно епікризу, наданого КП «Рівненська обласна клінічна лікарня», ОСОБА_1 з 29.08.2019 по 13.09.2019 знаходилася на стаціонарному лікуванні в відділенні неврології. Згідно епікризу, наданого КП «Рівненська обласна клінічна лікарня», ОСОБА_1 з 16.12.2019 по 10.01.2020 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в КП «РОКЛ» в Обласному центрі ортопедії.

Крім цього, ОСОБА_1 проходила ряд медичних обстежень, а саме: 27.10.2020 - КТ кісток тазу, 27.10.2020 - магнітно-резонансна томографія, 29.09.2022 - ЕНМГ-обстеження.

Згідно рахунку на оплату №248 від 28.10.2020, ОСОБА_1 придбала ендопротез кульшового суглобу без цементної фіксації виробництво Mathys Ltd. Швейцарія на суму 105 350,00 грн (а.с. 28).

Матеріали справи містять квитанції про придбання медикаментозних препаратів, що підтверджують понесення витрат на лікування позивачкою на загальну суму 123 864,33 грн (а.с. 16-24).

Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 у зв`язку з пенсійним віком, інвалідністю та наявністю захворювань потребує матеріальної допомоги.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

Потреба позивачки ОСОБА_1 у матеріальній допомозі з огляду на пенсійний вік, інвалідність, наявність захворювань, які передбачені законом як правові підстави для отримання матеріальної допомоги від дітей, є встановленою, а відтак з відповідачки на користь позивачки підлягають до стягнення аліменти на утримання останньої. Підстав для звільнення відповідачки від обов`язку утримувати матір, передбачених ч. 1 ст. 204 СК України, не встановлено.

Що стосується розміру аліментів на утримання непрацездатної матері, то при їх визначенні суд виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 працює головним спеціалістом в Управлінні соціального захисту населення Дубенської РДА та її дохід в період з лютого 2022 року по липень 2022 року склав 46 624,59 грн, що підтверджується довідкою про доходи №1226/05-44/22 від 05.08.2022 року .

Згідно довідки про доходи № 11 від 11.08.2022, ОСОБА_2 отримує орендну плату за земельну частку (пай), і загальна сума доходу за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року становить 12 422,36 грн (а.с. 62).

ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 .

Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2021 ОСОБА_7 придбав житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 за 130000 грн, а також земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га за 160000 грн та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1082 га за 2867,00 грн..

ОСОБА_2 має боргові зобов`язання, зокрема 28.10.2021 вона отримала в борг від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, які зобов`язалася повернути до 28.10.2026 року; 02.11.2021 року отримала в борг від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, які зобов`язалася повернути до 02.11.2026 року.

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 08.08.2022 року, станом на 08.08.2022 року ОСОБА_2 має заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» на суму 43 533,98 грн .

Згідно довідки МСЕК серія 12 ААБ №510901, чоловік відповідачки є особою з ІІІ групою інвалідності довічно (а.с. 72).

Як вбачається з епікризу № 14884, наданого Рівненською центральною міською лікарнею, Нейрохірургічним відділенням, ОСОБА_7 встановлено діагноз: Закрита ЧМТ; перелом склепіння черепа та кісток лицевого скелету; забій-стиснення головного мозку важкого ступеня; гостра правобічна субдуральна та вн/мозкова гематома; забій м`яких тканин голови. 21.08.2019 проведена операція: резекційно-декомпресивна трепанація черепа, видалення гострої субдуральної та вн/ мозкової гематоми справа, дренування субдурального простору (а.с. 73).

Згідно довідки про доходи № 4743 2971 8378 1714, ОСОБА_7 отримує пенсію по інвалідності. Сума пенсії за період з 01.02.2022 по 31.0.2022 складає 12 434 грн (а.с. 77).

Дочка відповідачки ОСОБА_10 є особою з ІІІ групою інвалідності безтерміново, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААБ №518107, та отримує соціальну допомогу як особа з інвалідністю з дитинства ІІІ групи в розмірі 2100 грн. на місяць.

Згідно довідки №288 від 25.08.2022, ОСОБА_10 хворіє п/о гіпотиреоз в стані декомпенсації, потребує медикаментозного лікування та перебуває на диспансерному обліку (а.с.81).

Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивачки, апеляційний суд погоджується із позицією місцевого суду про те, що розмір 1/16 частини доходу відповідачки щомісячно є достатнім та справедливим, не порушує прав отримувача та платника аліментів, а також враховує встановлені обставини справи щодо обох сторін, а саме: відповідачка є працездатною особою; її середній дохід за шість місяців 2022 року складає 8806 грн, в який входить заробітна плата за період з лютого по липень 2022 в розмірі 46624,59 грн та плата за оренду паю за період з січня по червень 2022 року в розмірі 12422,36 грн; її чоловік та дочка є особами з ІІІ групою інвалідності, які потребують постійного обстеження і лікування. Суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, котрому відповідає розмір пенсії позивачки, витрати та потреби обох сторін, принцип, за яким стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

Відхиляючи апеляційну скаргу в частині вимог про стягнення додаткових витрат на лікування, апеляційний суд виходить із наступних міркувань.

Згідно ст. 203 СК України, дочка, син, крім сплати аліментів, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

У виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними (стаття 206 СК України).

Як встановлено судом, у власності позивачкиа знаходиться нерухоме майно, а саме: гараж площею 27,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 101,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_3 , який перебуває в продажу та оцінений у 2031623 грн,; земельна ділянка площею 2,2568 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Тараканівської сільської ради, та перебуває у користуванні ТОВ «ВКФ Великом», орендна плата за користування якою за 2022 рік становить 14285,72 грн; земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Злинець, Дубенського району, Рівненської області; квартира за адресою АДРЕСА_4 .

Зважаючи на наявність у позивачки нерухомого майна, отримані додаткові доходи у вигляді орендної плати за пай, за відсутності підтвердження будь-яких позик відповідачки на оплату її лікування, суд доходить висновку, що воно покриває додаткові витрати позивачки на власне лікування, а тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку брати участь у додаткових витратах згідно із ст. 203 СК України. Доводи про те, що вказане майно є предметом не збагачення, а навпаки - додаткових витрат на його утримання, апеляційним судом відхиляються як неспроможні. Позивачка не позбавлена можливості відчужити майно, що належне їй на праві власності, яке є предметом її додаткових зусиль та обтяженням для неї.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного районного суду Рівненської області від 18 листопада 2022 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Дубенського міськрайонного районного суду Рівненської області від 18 листопада 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Майданік В. В.