Справа № 545/5379/22
Провадження № 2/545/477/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2023 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Богомолової Л.В.,

при секретарі Безгубенко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики за розпискою,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу по розписками від 01.05.2020 року (строк повернення 01.05.2022 року) у сумі 6000,00 доларів США. 04.05.2022 року відповідач повернув 200 доларів США, інша сума до цього часу не повернута. Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за розпискою не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 5800 (п`ять тисяч вісімсот) доларів США, що станом на 08.11.2022 року за курсом НБУ становить еквівалент 212097,88 (двісті дванадцять тисяч дев`яносто сім гривень 88 коп.) грн., яку і просить позивач стягнути з відповідача. Також просить стягнути моральну шкоду в розмірі 30000 грн. за несвоєчасне повернення коштів.

Позивач у судове засідання не з`явився. Надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач належним чином повідомлений про дату,час і місце розгляду справи судому відповідності до ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився,про причини неявки суду не повідомив,відзив на позов суду не подав.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу заочно.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідив надані сторонами докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01.05.2020 позивачем ОСОБА_1 особисто було передано в борг відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 6000,00 доларів США за розпискою з терміном повернення до 01.05.2022 року. На розвороті розписки міститься запис про повернення відповідачем позивачу 200 доларів США 04.05.2022р. (а.с.8).

На підтвердження отримання коштів відповідачем була надана особиста письмова розписка із зазначенням умов їх повернення.

Незважаючи на досить тривалий час користування позикою відповідач не повернув позивачу отримані кошти, хоча за розпискою строк повернення скінчився.

На неодноразові звернення позивача з проханням дотримуватися взятого зобов`язання щодо повернення грошових коштів відповідачем постійно ігноруються.

У зв`язку із тим, що відповідач, незважаючи на встановлений та погоджений порядок та умови повернення грошових коштів ухиляється від виконання зобов`язання, єдиним шляхом повернення грошових коштів є рішення суду.

В результаті такої поведінки відповідача позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 статті 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

За положеннями зазначених вимог закону договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій саме кількості, такого самого роду та такої самої якості, щ обули передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-79цс14, згідно з якою: відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року № 6-50 цс16, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України). Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Верховний Суд України в постанові від 11.11.2015р. по справі №6-1967цс15 зазначив, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Слід також зазначити, що аналогічні правові висновки у справах про стягнення заборгованості за договорами позики були викладені ВССУ в ухвалі від 25.01.2017 у справі № 569/11141/15-ц та ухвалі від 23.01.2017 у справі № 564/680/15-ц

Вище викладену правову позицію також застосував ВССУ в ухвалі від 21.12.2016р. по справі № 444/2909/15-ц, де додатково зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі, грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Згідно наданої позивачем розписки вбачається, що ОСОБА_2 особисто написав вказану розписку і даний факт не оспорюється відповідачем. У вказаній розписці чітко вказана сума позики, термін повернення коштів, засвідчено особистим підписом. Дані розписки, які є правочином, не визнані недійсними у встановленому законом порядку, даних про її оспорювання у судовому порядку до суду сторонами не надано.

Судом встановлено, що в обумовлені цією борговою розпискою строки відповідач позичені кошти позивачу не повернув.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення боргу законними, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу, а саме: 5800 (п`ять тисяч вісімсот) доларів США, що станом на 08.11.2022 року за курсом НБУ становить еквівалент 212097,88 (двісті дванадцять тисяч дев`яносто сім гривень 88 коп.) грн, як заявляє позивач.

Що стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкодив сумі 30000 грн, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 березня 1994 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Також відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року, справа № 761/26293/16-ц відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання (стаття 611 ЦПК України) може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також якщо умови про відшкодування передбачені укладеним договором.

Оскільки між сторонами виник спір з приводу невиконання договірних зобовязань,а договором позики не було передбачено відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позовні вимоги позивача в цієї частині, задоволенню не підлягають .

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.

На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 625, 1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики за розпискою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 заборгованість у розмірі 5800 (п`ять тисяч вісімсот) доларів США, що станом на 08.11.2022 року за курсом НБУ становить еквівалент 212097,88 (двісті дванадцять тисяч дев`яносто сім) гривень 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2370,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л. В. Богомолова