Справа № 357/3962/22
Провадження № 2/357/174/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
20 лютого 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Орєхова О. І. ,
за участю секретаря Сокур О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області про визнання шлюбу недійсним та його скасування, -
В травні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області про визнання шлюбу недійсним та його скасування, посилаючись на наступні обставини.
Вона, ОСОБА_1 (надалі - Позивач) є рідною бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її онук був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Протягом останнього року, вона проживала у Макарівському районі Київської області. Зі своїм онуком вона завжди була на зв`язку, раз на декілька днів вона йому телефонувала, щоб дізнатися, як у нього справи та чи не потребує він її допомоги.
ОСОБА_4 багато років поспіль зловживав спиртними напоями, був наркозалежним. Члени їхньої родини вживали усіх необхідних заходів, спрямованих на його лікування.
Однак, ОСОБА_5 дуже рідко погоджувався на їхні пропозиції пройти курс лікування від наркотичної залежності.
Поряд з цим, декілька разів, їй все ж вдалося переконати свого онука у необхідності проходження вищевказаних курсів лікування.
У вересні 2021 року, ОСОБА_5 навіть перебував на стаціонарному лікуванні від наркотичної залежності. У іншому випадку, лікувався амбулаторно. Саме тому, коли вона не могла до нього додзвонитися, вона починала сильно хвилюватися.
У листопаді місяці 2021 року, вона втратила зв`язок зі своїм онуком, його телефон був вимкнений.
Вона не поспішала звертатися до поліції, оскільки таке вже траплялося і через тиждень-два, ОСОБА_5 виходив на зв`язок.
Поряд з цим, її онук часто закладав свій мобільний телефон у ломбард, а коли знаходив гроші викупляв його.
Враховуючи те, що вона є людиною похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_2 та має ряд хронічних хвороб, вона не мала змоги особисто приїхати у м. Київ до свого онука ОСОБА_5 , щоб перевірити, що з ним відбувається.
Вона декілька разів просила своїх знайомих та родичів заїхати до ОСОБА_5 додому та з`ясувати, чи все з ним гаразд, однак, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчиняв.
03 січня 2022 року їй зателефонувала невідома жінка, представилася знайомою її онука та повідомила, що ОСОБА_5 місяць тому помер і що вона його поховала у Київській області.
Вона була дуже шокована такою звісткою, оскільки, фактично, раніше невідома їй жінка, достеменно знаючи її номер телефону, позбавила її можливості належним чином попрощатися та поховати рідного онука.
В подальшому, їй стали відомі анкетні дані вказаної жінки, її звати ОСОБА_2 (надалі - Відповідач).
Відповідач до цього часу не повідомив їй, де було поховано її онука та уникає спілкування зі нею.
Однак, на її прохання зустрітися з нею, щоб усе з ясувати та передати їй ключі від квартири її онука, остання категорично відмовилася.
В той же час, Відповідач у ході телефонної розмови їй повідомила, що між нею та її онуком ОСОБА_6 , було укладено шлюб.
12 листопада 2021 року, між Відповідачем та її онуком було укладено шлюб (актовий запис про шлюб 1612 від 12.11.2021 року). Вказаний шлюб було посвідчено Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану (надалі Третя особа).
Зазначає, що Відповідач народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , в той час, як її онук народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким чином, станом на день укладення шлюбу, різниця у віці між ними становила 18 років.
Однак, різниця у віці, це не єдина обставина, яка викликає сумніви та здивування стосовно логічності та законності.
Метою укладення шлюбу зі сторони Відповідача було - заволодіти трикімнатною квартирою її онука - ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом, як спадкоємцем першої черги на правах нібито законної дружини.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 протягом усього періоду свого свідомого життя зловживав алкоголем, а останніх декілька років ще й був наркозалежним, дуже дивно виглядає спільність поглядів та інтересів, спільність системи цінностей та пріоритетів подружжя, з огляду на вищевказані факти.
Протягом останніх років свого життя, її онук дуже погано виглядав, не слідкував за собою, в той час, як Відповідач не зловживає спиртними напоями, веде активний спосіб життя та досить охайно виглядає.
ОСОБА_4 жодного разу не був одружений, його не дуже цікавили жінки (не кажучи вже про серйозні стосунки та шлюб) він віддавав перевагу компанії своїх друзів, з якими вживав алкогольні напої.
Відповідач є достатньо успішною особистістю, займається підприємницькою діяльністю, у законному порядку зареєстрована, як фізична особа-підприємець, займається торгівлею м яса та інших продуктів, має достатній рівень доходів, для задоволення своїх побутових потреб, чого не можна сказати про ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 погано навчався у школі, не здобув ніякої освіти у майбутньому та, нажаль, не став соціально адаптованою особистістю, яка може самостійно забезпечувати своє існування. Протягом усього життя, усі проблеми та побутові питання вирішували його батьки та вона.
ЇЇ онук ніколи не мав стабільного працевлаштування, часто змінював місце роботи через порушення трудової дисципліни та конфліктував з керівництвом, а останні декілька років, взагалі, не працював.
На її думку, питання стосовно наявності у її онука необхідного обсягу дієздатності на момент укладення шлюбу, викликає обґрунтовані сумніви з огляду на його наркотичну залежність, а відтак має буди предметом дослідження в ході судового розгляду із залученням фахівців у галузі судово-медичної психіатрії, про що буде подано відповідне письмове клопотання.
У разі встановлення в судовому порядку факту недієздатності ОСОБА_7 , його волевиявлення під час вчинення правочину, апріорі, не можна розцінювати, як вільне.
Просила суд визнати шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , укладений 12.11.2021 року за (актовий запис № 1612) недійсним (з моменту його укладення), скасувавши відповідний актовий запис № 1612 від 12.11.2021 року ( а. с. 1-8 ).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2022 року ( а. с. 26 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.05.2022 року, матеріали передані для розгляду судді Орєхову О.І. ( а. с. 39 ).
Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи.
24 травня 2022 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача ( а. с. 42 ).
Ухвалою судді від 27 травня 2022 року вжито заходи по забезпеченню позову шляхом встановлення заборони Дванадцятій Київській нотаріальній конторі вчиняти будь-які реєстраційні дії у межах спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а. с. 43-47 ).
Згідно отриманої відповіді відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 16.09.2009 року.
Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи відповідача.
Ухвалою судді від 09 червня 2022 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у даній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 05 липня 2022 року ( а. с. 52-53 ).
Ухвалою суду від 15 вересня 2022 року по справі було витребувано у лікаря-нарколога ТОВ «Медичні довідки» медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 143-144 ) та ухвалою суду від 15.09.2022 року було призначено по справі комісійну амбулаторну ( посмертну ) судово-психіатричну експертизу та на вирішення експертам було проставлене питання «Чи страждав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , будь-якими психічними захворюванням (розладом ), алкогольною чи наркотичною залежністю, на момент укладання шлюбу з відповідачем, тобто, станом на 12 листопада 2021 року, чи сповна усвідомлював значення своїх дій і/або міг керувати ними?» ( а. с. 145-148 ).
23 грудня 2022 року ухвалою суду поновлено провадження у даній справі та призначено підготовче засідання у справі на 16.01.2023 року ( а. с. 183-184 ).
Ухвалою суду від 16 січня 2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.02.2023 року ( а. с. 197-198 ).
01 лютого 2023 року розгляд справи було відкладено на 20.02.2023 року ( а. с. 215 ).
В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, 01.02.2023 року за вх. № 4410 судом отримано від представника позивача ОСОБА_8 заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Позов просили задовольнити та не заперечують проти заочного розгляду даної справи та винесення судом заочного рішення ( а. с. 205, 206-207 ).
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення ( а. с. 217 ).
Третя особа Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області в судове засідання свого представника не направили, 15.02.2023 року за вх. № 6484 судом отримано лист, підписаний начальником відділу Оксаною Савченко, в якому просили розглядати дану справу згідно чинного законодавства без представника їхнього відділу ( а. с. 219 ).
Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю ( ч. 10 ст. 128 ЦПК України ).
Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Тобто, у відповідності до вимог Цивільно-процесуального кодексу України, учасники судового процесу були належним чином повідомленими про дату, час та місце слухання справи та завчасно, в тому числі і відповідач.
За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.
В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».
Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду ( близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б ).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Статтею 43 ЦПК України встановлений обов`язок добросовісно користування учасниками судового процесу процесуальними правами. Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами ( рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» ).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 обізнана про наявність на розгляді в суді вказаної справи, оскільки отримала ухвалу судді від 09.06.2022 року про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками та судову повістку ( а. с. 57 ).
Крім того, не завжди, але отримувала судові повістки і на інші судові засідання ( а. с. 68, 153, 187, 218 ) та зверталася до суду з клопотаннями про перенесення судових засідань ( а. с. 76-77, 134, 156-157 ).
Крім того, судом враховано вимоги ст. 210 ЦПК України, в якій зазначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Інших заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача.
Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності ( ч. 3 ст. 211 ЦПК України ).
Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки, належним чином повідомлений відповідач ОСОБА_2 не з`явилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд.
20 лютого 2023 року судом було ухвалено проводити розгляд справи в заочному порядку.
Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується матеріалами справи, а саме: свідоцтвом про шлюб та Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України ( а. с. 12, 112, 113 ).
З наявних в матеріалах справи свідоцтв про смерть, серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 ( а. с. 13, 14 ).
З наявної в матеріалах справи Довідки від 23.09.2021 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно з 10.09.2021 року по 23.09.2021 року знаходився на стаціонарному лікуванні від психоактивних речовин та проходив курс психосоціальної реабілітації від хімічної залежності в реабілітаційному центрі «Vita». Перервав рекомендований термін реабілітації 6 місяців за власним бажанням ( а. с. 16 ).
З Повідомлення ТОВ «Медичні довідки» № 3 від 01.06.2022 року вбачається, що громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно звертався до ТОВ «Медичні довідки» за медичною допомогою та проходив лікування в період з 07.06.2021 року по 30.08.2021 року з приводу наркотичної та алкогольної залежності. Діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Рекомендовано продовжити амбулаторне лікування ( а. с. 110 ).
Встановлено, що 12 листопада 2021 року Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області було складено актовий запис про шлюб та видане відповідне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 , укладеного між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , про що свідчить повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 25.06.2022 року ( а. с. 72-73 ).
Так, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 17 травня 2022 року звернулася з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, заява зареєстрована в реєстрі за № 334 ( а. с. 111 ).
З наявного в матеріалах справи договору купівлі-продажу квартири від 21.02.2004 року, ОСОБА_10 і ОСОБА_3 є власниками в рівних часках квартири АДРЕСА_3 ( а. с. 18 ).
Зазначене підтверджується і Інформаційною довідкою від 13.01.2022 року, виданою КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» приватному нотаріусу Чугрін А.О. ( а. с. 19 ).
З талону-повідомлення вбачається, що 14.07.2022 року до Білоцерківського РУП надійшла заява від ОСОБА_1 про можливе вчинення кримінального правопорушення гр. ОСОБА_2 , відносно гр. ОСОБА_3 ( а. с. 83 ).
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач обґрунтовую є його тим, що ОСОБА_4 протягом усього періоду свого свідомого життя зловживав алкоголем, а останніх декілька років ще й був наркозалежним, тому не міг при укладання шлюбу усвідомлювати значення свої дій, а також вважає, що такий шлюб є фіктивним, оскільки відповідач та її онук були зовсім різними людьми, мета відповідача була заволодіння квартирою.
Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
У СК України закріплено три види недійсності шлюбу, який: а) є недійсним у силу вказівки закону (ст. 39); б) визнається недійсним за рішенням суду (ст. 40); в) може бути визнаний недійсним за рішенням суду (ст. 41).
За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до частини першої статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.
Відповідно до статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України.
Підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24 - 26 СК України (стаття 38 цього Кодексу).
Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства (частина перша статті 40 СК України).
Відповідно до частини другої статті 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.
При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (частина друга статті 41 СК України).
За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Водночас слід мати на увазі, що відсутність наміру створити сім`ю у момент укладення шлюбу може бути цілком компенсовано його появою після реєстрації шлюбу, коли за всіма об`єктивними обставинами можна стверджувати, що у особи з`явився намір створити сім`ю, наприклад коли після реєстрації шлюбу, який мав ознаки фіктивності, особи почали разом проживати, вести спільне господарство, дружина завагітніла або у подружжя народилися діти, батько піклується про дружину та дітей, подружжя запрошує до себе своїх батьків та друзів, підтримують інтимні стосунки, разом відпочивають та відвідують своїх рідних та близьких тощо.
Статтею 42 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.
Стосовно посилань позивача в частині визнання шлюбу недійсним, як підстава того, що його було укладено без наміру створення сім`ї, корисливі мотиви з боку відповідача щодо заволодіння квартирою, різниця у віці, то судом такі посилання не приймаються до уваги судом та відхиляються.
Відповідно до пункту 4 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Системний аналіз наведених процесуальних норм дозволяє дійти висновку, що кожна сторона зобов`язана вжити заходів та надати докази на підтвердження тієї обставини, на яку вона посилається як на підставу для задоволення вимоги чи навпаки на заперечення існування такі обставини, а суд, виходячи з наданих сторонами доказів здійснює їх оцінку.
Крім цього, як вбачається із позиції, що міститься у ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2013 року у справі N 6-5691св13, причому відсутність мети щодо створення сім`ї може стосуватися як бажань однієї особи, що реєструє шлюб за ситуації існування мети створення сім`ї у іншої особи, так і двох осіб одночасно за їх взаємною згодою та обізнаністю. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах не правового характеру, що супроводжують.
Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень СК та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність.
Встановлено, що померлий онук позивача та відповідач досягли на час укладання шлюбу віку, а різниця у віці не може слугувати, як підстава для визнання шлюбу недійсним та відсутністю у подружжя вільної згоди на це.
Зазначене не спростовано, а навпаки підтверджено і наданими поясненнями з боку третьої особи, яка зазначала, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 особисто подали заяву та були присутніми на реєстрації шлюбу, відповідно була вільна згода на його реєстрацію, а також підтверджено доданими документами з вищезазначеного ( а. с. 74, 133 ).
Відповідно до частини першої статті 34 СК України, присутність нареченої та нареченого в момент реєстрації їхнього шлюбу є обов`язковою.
Крім того, з боку позивача не було надано належних та переконливих доказів стосовно відсутності наміру у її онука та відповідача по справі створення сім`ї та корисливі мотиви з боку відповідача щодо заволодіння квартирою.
Так, дійсно встановлено, що шлюб був не тривалий між ОСОБА_3 та відповідачем по справі, але вказане було внаслідок смерті останнього ( шлюб укладений ІНФОРМАЦІЯ_12 , а помер ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 ).
Стосовно стосунків подружжя, спільного проживання, ведення господарства подружжям у шлюбі тощо, з боку позивача не було надано суду жодного належного та переконливого доказу у спростовування тому, що у подружжя були відсутні стосунки, останні спільно не проживали та не вели спільного господарства у зв`язку з чим шлюб мав фіктивний характер.
Посилання позивача, що її онук ОСОБА_3 вів аморальний спосіб життя, зловживав алкоголем, про що вказувала позивач у позовній заяві не можуть вказувати на відсутність у нього наміру створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя.
Стосовно посилань позивача на недійсність шлюбу в частині того, що її онук ОСОБА_3 був наркозалежним, тому не міг при укладання шлюбу усвідомлювати значення свої дій, суд приходить до наступного.
Як зазначено вище, ухвалою суду від 15.09.2022 року було призначено по справі комісійну амбулаторну ( посмертну ) судово-психіатричну експертизу та на вирішення експертам було проставлене питання «Чи страждав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , будь-якими психічними захворюванням (розладом ), алкогольною чи наркотичною залежністю, на момент укладання шлюбу з відповідачем, тобто, станом на 12 листопада 2021 року, чи сповна усвідомлював значення своїх дій і/або міг керувати ними?» ( а. с. 145-148 ).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 779 від 14.12.2022 року, проведеного на виконання ухвали суду від 15.09.2022 року, на момент укладання шлюбу з відповідачем по справі гр. ОСОБА_2 , 1970 року народження, а саме станом на 12 листопада 2021 року, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , страждав на психічний розлад у вигляді: «Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності з розладами особистості та поведінки» ( згідно з МКХ-10: F11.2, F11.71 ) в результаті чого не усвідомлював сповна значення своїх дій та не міг керувати ними ( а. с. 168-177 ).
Відповідно до ч. 1 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.
Отже, під час розгляду справи судом було встановлено, що укладаючи шлюб 12 листопада 2021 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та відповідачем по справі ОСОБА_2 , 1970 року народження, ОСОБА_3 дійсно страждав на психічний розлад в результаті чого не усвідомлював сповна значення своїх дій та не міг керувати ними.
Згідно зі ст. 44 СК у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації.
Відповідно до ст. 45 СК недійсний шлюб, а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Актовий запис про шлюб анулюється незалежно від смерті осіб, з якими було зареєстровано шлюб (частини перша - третя цієї статті), а також розірвання цього шлюбу. Відділ реєстрації актів цивільного стану анулює первинні актові записи на підставі рішення суду про визнання шлюбу недійсним, визнання шлюбу неукладеним, визнання розірвання шлюбу фіктивним ( ст. 39 СК України ).
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача.
Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.
При зверненні до суду з боку позивача було понесено судові витрати в розмірі 992,40 грн. за подачу позову, що підтверджується відповідною квитанцією від 16.05.2022 року ( а. с. 25 ) та за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 496,20 грн., що також підтверджується відповідною квитанцією від 16.05.2022 року ( а. с. 37 ).
Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, у відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати у вищевказаному розмірі.
Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 51, 129 Конституції, ст. ст. 3, 21, 22, 24-26, 34, 36, 38-42, 44, 45 СК України, ст. ст. 2, 5, 10, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 83, 84, 102, 105, 128, 130, 131, 141, 158, 187, 211, 247, 263-265, 273, 280-289 ЦПК України, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області про визнання шлюбу недійсним та його скасування, - задовольнити.
Визнати шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , укладений 12.11.2021 року (актовий запис № 1612), недійсним (з моменту його укладення ), скасувавши відповідний актовий запис № 1612 від 12.11.2021 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду у загальному розмірі 1 488,60 гривень ( одна тисяча чотириста вісімдесят вісім гривень шістдесят копійок ).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( адреса проживання: АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Димитровським МВ УМВС України у Донецькій області 14.08.2001 року );
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 );
Повний текст заочного рішення виготовлено 20 лютого 2023 року.
Заочне рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
Суддя О. І. Орєхов