ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - МірутиО.А.,

суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Тимофєєвої В.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення недоотриманої спадщини у вигляді страхових виплат (суддя Мірошниченко Л.Є.), ухваленого в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, повне судове рішення складено 17 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Слов`янське відділення про стягнення недоотриманої спадщини у виді страхових виплат.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував на обліку та отримував страхові виплати у ВВД ФСС НВВ та ПЗ України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області з 01.04.2001 року по травень 2014 року.

У зв`язку з ситуацією що склалася на території Донецької області, а саме в м. Горлівці, відділення у Микитівському районі м. Горлівка припинило нараховувати та виплачувати страхові виплати потерпілим. Особова справа ОСОБА_2 залишилася на тимчасово окупованій території.

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Ізюмського відділення ВД ФСС НВВ та ПЗ України в Харківській області, де отримував страхові виплати за період з 12.2014 року по 05.2016 року. З 06.2016 року страхові виплати ОСОБА_2 були припинені у зв`язку із закінченням терміну довідки ПВО.

Посилаючись на норми чинного законодавства наполягає на тому, що спадкодавець ОСОБА_2 мав право на нарахування та виплату страхових виплат незалежно від звернення до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території, а тому вона, як спадкоємець, відповідно до положень ст. 1227 ЦК України, має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом.

Просить суд визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області Слов`янське відділення щодо припинення нарахування страхових виплат ОСОБА_2 з 01.06.2016 року по 18 березня 2020 року та зобов`язати Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, Слов`янське відділення нарахувати та виплатити на її користь заборгованість по недоотриманим страховим виплатам померлого ОСОБА_2 за період з 01.06.2016 року по 18 березня 2020 року.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Слов`янське відділення про стягнення недоотриманої спадщини у виді страхових виплат - задоволено.

Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Слов`янське відділення щодо припинення нарахування щомісячних страхових виплат ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.06.2016 року по 18.03.2020 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Слов`янське відділення здійснити нарахування та виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість з недоотриманих страхових виплат померлого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 червня 2016 року по 18 березня 2020 року.

Судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. віднесено на рахунок держави.

Судове рішення мотивоване тим, що позивач ОСОБА_1 в силу обставин, що не залежали від її волі, не змогла належним чином оформити свої спадкові права та отримати відповідне Свідоцтво про право на спадщину за законом, до складу якої входять суми страхових виплат, які належали, але не були отримані спадкодавцем за життя, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що нею обрано ефективний засіб захисту своїх прав, які було порушено відповідачем, та захист таких прав іншим чином неможливий..

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі Управління ВДФСС України в Донецькій області ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В мотивування доводів апеляційної скарги Управління зазначило, що батько позивачки ОСОБА_3 перебував на обліку та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівка Донецької області, що знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З червня 2016 року по день смерті ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщена особа не звертався із заявою про продовження страхових виплат до будь яких відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, тобто не скористався своїм правом на отримання страхових виплат, а отже не реалізувала у встановленому нормативно-правовими актами порядку свого права на продовження страхових виплат.

Припинення нарахування страхових виплат ОСОБА_2 здійснено Ізюмським відділенням з червня 2016 року, тобто за його життя, але останній у встановленому законом порядку не оскаржив дії Фонду, тобто за життя не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, а отже, указані суми йому за життя не нараховувалися, тому вони не можуть входити до складу спадщини.

Відповідно до постанови КМУ України від 25.04.2018 року №335 «Про внесення змін до постанови КМУ від 08 червня 2016 року № 365 з травня 2018 року здійснюються поточні виплати потерпілим на виробництві та членам їх сімей з дати звернення, а заборгованість за минулий період виплачується з урахуванням вимог п.4 ст. 47 Закону № 1105 після затвердження КМУ окремого порядку.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від відповідача у справі відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання сторони не з`явились про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим Ц-міським РАЦС м. Горлівки від 29.03.1972 року, актовий запис № 543.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_2 у зв`язку із втратою професійної працездатності призначено страхові виплати, які останній отримував у ВВД ФСС НВВ та ПЗ України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області з 01.04.2001 року по травень 2014 року.

У зв`язку з ситуацією що склалася на території Донецької області, а саме в м. Горлівці, відділення у Микитівському районі м. Горлівка припинило нараховувати та виплачувати страхові виплати потерпілим. Особова справа ОСОБА_2 залишилася на тимчасово окупованій території.

Особи з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, мають право на одержання страхових виплат за умови переміщення в населенні пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, і звернення до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту та взяття на облік, що має бути підтверджено довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до бази даних «Реєстр потерпілих» - ОСОБА_2 з грудня 2014 року по травень 2016 року перебував на обліку та отримував страхові виплати в Ізюмському відділенні ВД ФСС НВВ та ПЗ України у Харківській області.

Ізюмським ВД ФССНВ НВВ з 01.06.2016 року припинено нарахування страхових виплат ОСОБА_2 у зв`язку з закінченням терміну дії довідки ВПО.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга Управління ФССУ в Донецькій області підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того, що ненадання особі, яка не є внутрішньо переміщеною особою, довідки про взяття її на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, та не звернення цієї особи до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території з заявою про нарахування виплат, не є підставою для невиплати страхових платежів, оскільки таке право закріплене за особою положеннями Закону № 1105-ХІV (з 01 січня 2015 року в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VІІ), і може бути обмежене лише введенням воєнного чи надзвичайного стану на окремій території чи на всій території України.Вищевикладені положення законодавства свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_2 мав право на нарахування та виплату страхових виплат незалежно від звернення до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території, а тому спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 1216Цивільного кодексуУкраїни спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Проте, існують такі спадкові права, які можуть переходити у порядку спадкування, але їхній перехід може бути обмежений на підставі прямої вказівки закону.

Так у відповідності до статті 1227 ЦК України, згідно з якою суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя (виплати нараховані, але не отримані спадкодавцем), передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Системний аналіз положень статей 1219ЦК України та статті 1227 ЦК України, при застосуванні до встановлених у цій справі обставин, дає підстави для висновку, що потрібно розрізняти: право на відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, каліцтвом як об`єкт цивільних прав), яке нерозривно пов`язане із особоюі яке, відповідно не входить до складу спадщини та припиняється зі смертю особи, яка мала таке право; та право насуми відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, нараховані за життя спадкодавцю, тобто належали йому, але не отриманні ним за життя, які передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

Отже, право на відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвомне входить до складу спадщини. Право на нараховані за життя суми відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, а не отримані спадкодавцем входять до складу спадщини за умови, що на час відкриття спадщини відсутні члені сім`ї спадкодавця.

При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життясуми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплатинараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц та у справі №431/6232/18-ц від 14 квітня 2020 року.

Непідтвердження за життя ОСОБА_2 місця його фактичного проживання, ненадання довідки внутрішньопереміщеної особи не є підставою для ненарахування чи невиплати страхових виплат.

Проте припинення нарахування Фондом страхових виплат ОСОБА_2 здійснено з 01 червня 2016 року на підставі постанови Фонду від 15 березня 2016 року, тобто за життя ОСОБА_2 . Але останній у встановленому законом порядку не оскаржив дії відповідача, тобто за життя не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми. Отже, указані суми йому за життя не нараховувались, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату, згідно із статтею 1219 ЦК України, до складу спадщини не входить.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто через три роки дев`ять місяців від дати прийняття Фондом рішення про припинення виплати у зв`язку з втратою професійної працездатності. Отже, ОСОБА_1 , як спадкоємець не має права на те, що за життя спадкодавця йому не нараховано і спадкодавець дій відповідача із ненарахування вказаних страхових виплат не оскаржував.

На зазначені обставини суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про те, що позивач набула право на ненараховані страхові виплати як на спадкове майно.

Оскільки право на призначення та виплату щомісячної страхової суми у випадку трудового каліцтва згідно із статтею 1219ЦК України до складу спадщини не входить, тому вимоги спадкоємця ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити заборгованість недоотриманих страхових виплат померлого батька ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом є безпідставними.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц та у справі №431/6232/18-ц від 14 квітня 2020 року.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно з положеннями пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення недоотриманої спадщини у виді страхових виплат.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, судовий збір в розмірі 1362 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області області.

Керуючись статтями 374 ч.1 п.2, 376 ч. 1 п. 1, п. 4, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області задовольнити.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2022 року скасувати .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення недоотриманої спадщини у вигляді страхових виплат - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:

Судді: