ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 лютого 2023 року м. Чернівці

Справа № 718/1245/22

Провадження 22-ц/822/153/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Литвинюк І. М., Височанської Н.К., Лисака І.Н., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та Марковського Івана Михайловича , які діють в інтересах ОСОБА_3 , на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - Кіцманська міська рада Чернівецької області, про захист майнових прав шляхом зобов`язання припинення неправомірних дій,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України.

На дане рішення суду представник позивача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 19 січня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав відсутності доказів, що ОСОБА_1 діє в інтересах ОСОБА_3 як законний представник, а також відсутні докази, що ОСОБА_1 є адвокатом.

Зазначена ухвала суду отримана ОСОБА_1 23 січня 2023 року.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду подано апеляційну скаргу за підписом адвоката Марковського І.М.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 02 лютого 2023 року ОСОБА_1 та Марковському І. М. надано строк для усунення недоліків з тих підстав, що ОСОБА_1 та адвокатом Марковським І. М. не надано доказів на підтвердження повноважень повіреного ОСОБА_1 підписувати договір про надання правничої допомоги від імені ОСОБА_5 з передорученням повноважень на представництво інтересів в Чернівецькому апеляційному суду третьою особою, а саме адвокатом Марковським І. М. Крім того, зазначено про необхідність адвокату Марковському І. М. надати ордер, у якому зазначено право на надання правничої (правової) допомоги у Чернівецькому апеляційному суді.

10 лютого 2023 року, на виконання вимоги ухвали Чернівецького апеляційного суду від 02 лютого 2023 року, від ОСОБА_1 надійшли пояснення, а від адвоката Марковського І. М. - повторна апеляційна скарга.

Проте, станом на 21 лютого 2023 року ОСОБА_1 не надано доказів того, що він діє в інтересах ОСОБА_3 як законний представник, або є адвокатом.

Отже, у ОСОБА_1 відсутні повноваження підписувати апеляційну скаргу, яка подана 10 січня 2023 року, і представляти у Чернівецькому апеляційному суді інтереси ОСОБА_3 .

Стосовно апеляційної скарги за підписом Марковського І.М. , колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. …

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. …

Стаття 240 ЦК України визначає, що представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

Положеннями статті 244 ЦК України визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Представництво за довіреністю може гуртуватися на акті органу юридичної особи.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Із визначення довіреності, наданого у частині третій статті 244 ЦК України, вбачається, що основне призначення зазначеного документа полягає у засвідченні повноважень представника довірителя перед третіми особами в процесі здійснення представництва.

Згідно з частиною 4 статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затверджений рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 №41 (далі - Положення №41)

Ордер містить наступні реквізити: посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа.

Право на судовий захист є конституційним правом кожної людини і громадянина, гарантованим статтею 55 Конституції України.

Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка сформульована у рішенні від 25.12.1997 № 9-зп, частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші утиски прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене.

У рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Отже, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур), в тому числі, вимог стосовно оформлення позовних заяв, скарг та інших документів, що подаються до суду.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

У рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Враховуючи наведене, обов`язок суду перевірити належність доказів наявності у представника права вчиняти конкретну процесуальну дію зумовлений, головним чином, тим, що такий представник виступає самостійно в суді від імені довірителя (особи, яка відмовилася захищати в суді свої права в порядку самопредставництва) і виконує процесуальні дії виключно в інтересах довірителя, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для нього права та обов`язки.

Довіреністю визначаються повноваження повіреного, межі наданих йому прав та перелік дій, які він може вчиняти для виконання доручення.

З довіреності від 09 червня 2022, виданої на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що вона не є належним доказом на підтвердження рішення довірителя реалізувати своє право на суд через представника. Обсяг повноважень представника не включає повноважень громадянина Дячука В.С. на укладення договорів про надання правової допомоги в інтересах довірителя - ОСОБА_3 .

Крім того, в довіреності від 09 червня 2022 року зазначено, що вона видана строком дії на п`ять років без права передоручення повноважень третім особам.

Отже, в довіреності від 09 червня 2022 року на ім`я ОСОБА_1 чітко визначено, що довіреність видана без права передоручення.

З огляду на викладене, долучена до апеляційної скарги довіреність містить заборону на передоручення повноважень третім особам.

За загальним правилом, суд зобов`язаний перевірити щонайменше дві складові представництва, а саме, факт наявності повноважень на представництво інтересів певної особи та, окремо, обсяг таких повноважень, а саме: право на звернення з відповідним процесуальним документом до відповідного суду (інстанції) у конкретний момент часу.

Проте, ОСОБА_1 та адвокатом Марковським І. М. не надано докази на підтвердження повноважень повіреного ОСОБА_1 підписувати договір про надання правничої допомоги від імені ОСОБА_5 з передорученням повноважень на представництво інтересів в Чернівецькому апеляційному суду третьою особою, а саме адвокатом Марковським І.М. Так само, не заслуговує на увагу договір про надання правової допомоги від 23 грудня 2022 року, укладений безпосередньо між ОСОБА_1 та Марковиським І.М. , який долучено 10 лютого 2023 року, оскільки наявна в матеріалах справи довіреність містить заборону на передоручення повноважень третім особам.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 не є стороною у справі, а видана позивачем на його ім`я довіреність не передбачає права передоручення, при цьому Марковський І.М. є представником саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_5 , суд вважає, що наявні підстави для повернення апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 357 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 3 статті 185, частин 6-8 статті 357 ЦПК України у разі не усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

У відведений судом строк та станом на 21 лютого 2023 року вимоги ухвали Чернівецького апеляційного суду від 19 січня 2023 року та вимоги ухвали Чернівецького апеляційного суду від 02 лютого 2023 року ОСОБА_1 та Марковським І.М. не виконано, недоліки апеляційної скарги не усунуто, що перешкоджає суду апеляційної інстанції вирішити питання про відкриття апеляційного провадження, а тому наявні підстави для її повернення.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги (ч.7 ст.185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Марковського Івана Михайловича , які діють в інтересах ОСОБА_3 , на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2022 року вважати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її складання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Судді : І.М. Литвинюк

Н.К. Височанська

І.Н. Лисак