ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2374/23 Справа № 188/122/22 Суддя у 1-й інстанції - Янжула С. А. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 188/122/22

Номер провадження 22-ц/803/2374/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Биліни Т.І., Максюти Ж.І.

за участю секретаря: Паромової О.О.

учасники справи :

позивач ОСОБА_1

відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2022 року головуючого судді Янжули С.А. зі складанням повного тексту судового рішення 16 листопада 2022 року по цивільній справі про захист прав споживача природного газу,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (далі -АТ «ОГРС «Харківгаз») ,мотивуючи вимоги , з урахуванням зміни позовних вимог, тим, що 04 вересня 2020 року позивач за договором купівлі-продажу придбав квартиру АДРЕСА_1 . На момент придбання квартира була підключена до постачання природного газу. Боргів за споживання та розподіл природного газу у попередніх власників станом на 04 вересня 2020 року не було. Із приладів до мережі газопостачання була підключена тільки газова плита, а газовий котел був відключений, що підтверджується актом, складеним відповідачем. З моменту укладення договору купівлі-продажу до звільнення квартири попередніми власниками було спожито газу на суму 26,59 грн, цю суму позивач сплатив 22 липня 2021 року. З 15 вересня 2020 року по теперішній час в даній квартирі ніхто не зареєстрований та не проживає, там здійснюються ремонтні роботи.

17 грудня 2020 року позивач підписав заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу, таким чином, він є новим споживачем послуг відповідача, який не споживав природний газ у попередньому періоді.

Згідно з абз.1 п. 4 гл.6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем в редакції постанови НКРЕКП від 06 березня 2020 року № 580 «Про внесення змін до Кодексу газорозподільних систем», в разі відсутності даних про споживання газу, або якщо такі дані є лише за період, менший ніж останні 9 місяців, встановлюється такі обсяги замовленої потужності на рік: 39 куб.м - для осель лише із газовою плитою. Обсяг замовленої потужності на один місяць становить 39:12=3,25 куб.м. Вартість розподілу газу за вересень-грудень 2020 року становить 3,25 куб.м х1,13 грн (тариф, встановлений підпунктом 2 пункту 1 постанови НКРЕКП від 24 грудня 2019 року № 3044 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Харківгаз») х4 місяці = 14,69 грн. Вартість розподілу газу за січень 2021 року становить 3,25 куб.м х1,90 грн (тариф, встановлений пунктом 1 постанови НКРЕКП від 30 грудня 2020 року № 2782 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Харківгаз») х 1 місяць = 6,175 грн.

Вартість розподілу газу за лютий-липень 2021 року становить 3,25 куб.м х1,79 грн (тариф, встановлений підпунктом 2 пункту 1 постанови НКРЕКП від 30 січня 2021 року № 133 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 30 грудня 2020 року № 2782») х 6 місяців = 34,905 грн.

Всього за період з вересня 2020 року по липень 2021 року він повинен був сплатити 55,77 грн.22 липня 2021 року, виходячи з наведеного розрахунку, ним було сплачено 55,77 грн на рахунок відповідача за розподіл газу, що підтверджується квитанцією.

21 вересня 2021 року позивач отримав повідомлення від відповідача про нарахування йому станом на 01 вересня 2021 року боргу за розподіл природного газу в розмірі 2 665,92 грн.

У відповідь, 24 вересня 2021 року позивач направив відповідачу на електронну адресу заяву про перерахунок боргу за розподіл природного газу, у якій вказав, що борг у вказаному розмірі не визнає, вважає його нарахованим безпідставно, та в порушення його прав, як споживача послуг розподілу природного газу.

На цю заяву отримав письмову відповідь від 19 жовтня 2021 року за № 670-лв-34411-1021, у якій проігнорувавши норми законодавства, на які позивач посилався, і не спростовуючи його доводи, наведено власний розрахунок тарифу, який визначено для нього, виходячи із обсягів споживання природного газу попередніми власниками квартири за попередній рік, вимагаючи сплатити нарахований в порушення чинного законодавства борг станом по вересень 2021 року (включно) в розмірі 2 022,34 грн - 55,77 грн( які він сплатив) = 1 966,57 грн .

Відповідач продовжує нараховувати в порушення чинного законодавства плату за розподіл газу, виходячи із обсягів споживання природного газу попередніми власниками квартири за попередній рік, пред`явивши йому в телефонному режимі 21 січня 2022 року досудову претензію про необхідність сплати заборгованості станом на 18 січня 2022 року в розмірі 3 489,98 грн та здійснивши спробу 26 січня 2022 року від`єднання належного йому об`єкта газопостачання від газорозподільної мережі, що і спонукало позивача звернутися з цим позовом до суду.

До зміненої позовної заяви додав письмові пояснення та додаткові пояснення, згідно яких 24 травня 2022 року отримав від відповідача лист у вигляді відповіді на своє звернення від 30 січня 2022 року. У цьому листі відповідач фактично визнав правомірність його посилання на абзац перший пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем в редакції постанови НКРЕКП від 06 березня 2020 року № 580 «Про внесення змін до Кодексу газорозподільних систем», однак наполягає, що позивач має платити не на рівні 39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі, а на рівні 314 куб.м для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення. Відповідач визнав, що встановлені в його приміщенні газовий опалювальний прилад та водонагрівач проточний газовий відключені від мережі газопостачання. Проте, вважає, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу.

Відключення цих приборів відбулося ще за попередніх власників житла за ініціативи оператора ГРМ , саме на підставі п.3.17 гл.3 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, що підтверджується актом про відновлення газопостачання від 26 серпня 2020 року, складеним відповідачем, у якому вказано, що відновлено газопостачання на плиту газову ПГ-4.

Саме тому, в укладеному 17 грудня 2020 року між ним та відповідачем договору розподілу природного газу, в графі 5 заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (побутовий споживач) зазначено «Група споживання 8 Абоненти, що використовують газ для приготування їжі».

Просив зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості розподілу природного газу за належним йому об`єктом газопостачання по АДРЕСА_2 , особовий рахунок НОМЕР_1 , за період з вересня 2020 року по день перерахунку, на підставі абзацу першого пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем в редакції постанови НКРЕКП від 06 березня 2020 року № 580 «Про внесення змін до Кодексу газорозподільних систем», виходячи із обсягу замовленої потужності на рік: 39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про захист прав споживача природного газу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зокрема, зазначаючи, що позивачем не доведено належними доказами позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, оскільки відповідно до витягу з проектної документації по газифікації житлового приміщення позивача, яка є підставою для визначення кількості та специфікації газового обладнання при укладенні договору, передбачено встановлення наступних газових приладів: ПГ -4, котла газового, вказані документи є чинними та до них не вносилися ніякі зміни з метою реконструкції системи газопостачання.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів підтримав доводи апеляційної скарги та додаткові письмові пояснення,відповідно яких зазначив,що 17 грудня 2020 року він підписав підготовлену відповідачем заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (побутовий споживач), в якій у графі 5 зазначено :»Група споживання 8 Абоненти,що використовують газ для приготування їжі». Таким чином,сам відповідач визначив у вказаному договорі ,що він є споживачем , який використовує газ лише для приготування їжі .

Крім того, у графі 9 вказаної заяви приєднання до умов договору розподілу природного газу (побутовий споживач) зазначено : »Планові об`єми споживання газу у розрізі календарних місяців « з I по VII в розмірі 0 куб.м, VIII -15 куб.м, XIX -19 куб.м, X -21 куб.м,XI -25 куб.м.,XII-29 куб.м. Отже,планові об`єми споживання газу у розрізі календарних місяців всього складають 109 куб.м., а не 314 куб.м, як передбачено для об`єкта побутового споживача,на якому природний газ використовується комплексно,в тому числі для опалення.

Відповідач вимагає від нього оплати за послуги з розподілу природного газу в розмірі,передбаченому для об`єкта побутового споживача,на якому природний газ використовується комплексно,в тому числі для опалення,фактично не надаючи такої послуги,оскільки сам ще до укладення договору з ним попереднім власникам квартири відключив інші газові прилади з причин необхідності дотримання техніки безпеки їх використання і він не може без дозволу відповідача їх підключити,бо це небезпечно для життя. Вимоги відповідача платити за послугу, яку він не може надати і якою він не може скористуватися,суперечать загальним засадам цивільного законодавства ,передбаченим п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Під час підписання 17 грудня 2020 року заяви приєднання до умов договору розподілу природного газу(побутовий споживач),відповідач не вимагав від нього вчинення будь-яких дій,не виносив приписи про його обов`язок вчинити певні дії, в тому числі стосовно проектної документації, виготовленої попереднім власником,та взагалі не надав йому ніякої інформації,яка б вимагала від нього вчинення будь-яких дій. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до апеляційного суду не з`явився, належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом отримання судової повістки - повідомлення направленої на електронну адресу підприємства (а.с.166,167).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 04 вересня 2020 року є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 04 вересня 2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області за реєстровим номером 2722.

17 грудня 2020 року позивачем підписано з оператором ГРМ - АТ «Харківгаз» заяву приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), в якій зазначені персоніфіковані дані споживача за договором, в тому числі вказано в гр.5 "Група споживання" - 8 Абоненти, що використовують газ для приготування їжі, в гр.7 "Перелік газових приладів" - котел 1 шт, плита газова - 1 шт, газова колонка - 1 шт.

Довідкою розрахунком заборгованості за послуги з розподілу природного газу перед АТ «Харківгаз» підтверджується, що заборгованість споживача ОСОБА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , за послуги з розподілу природного газу, що утворилася з 01 вересня 2020 року та складає 3 514,73 грн, станом на 04 квітня 2022 року.

Актом від 24 січня 2020 року про припинення газопостачання на об`єкті (газові прилади) споживача ОСОБА_2 (попередній співвласник квартири позивача) підтверджується, що за вказаною адресою припинено газопостачання з причини - несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу.

Актом від 26 серпня 2020 року про відновлення газопостачання на об`єкт (газові прилади) споживача ОСОБА_2 (попередній співвласник квартири позивача) підтверджується, за вказаною адресою відновлено газопостачання на газовий прилад - ПГ-4, котел не підключено з ТБ. Підстава відновлення газопостачання - заява споживача.

Відповідач вважає, що замовлена потужність споживача (його об`єкта) визначається Оператором ГРМ за замовчуванням на рівні: 314 куб.м на рік, як для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, копія довідки розрахунку заборгованості додається .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу - особовий рахунок НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , а в заяві приєднанні до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 17 грудня 2020 року допущено описку, невірно вказано будинок позивача, як 55, між тим, номер особового рахунку та прізвище споживача збігається, тобто, фактично розподіл природного газу позивачу здійснюється відповідачем за адресою: АДРЕСА_2 .

Фактом приєднання позивача до умов договору свідчить про забезпечення його домоволодіння природним газом, його фізична доставка та цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи, відповідно до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕ КП від 30 вересня 2015 року № 2494, та підписання заяви приєднання до умов договору розподілу природного газу від 17 грудня 2020 року.

Відповідно до проектної документації по об`єкту позивача підключено до газорозподільної системи наступні газові прилади: ПГ-4, котел газовий, відповідно розрахунок річної замовленої потужності за замовчуванням позивачу розраховано на рівні 314 куб.м на рік, як для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення (копія довідки розрахунку заборгованості додається).

Відповідно до підписаної позивачем заяви приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 17 грудня 2020 року в домоволодінні останнього встановлено: котел, плита газова, газова колонка.

За даною адресою з 24 січня 2020 року було припинене газопостачання через несвоєчасну оплату послуг попередніми власниками житла, а 26 серпня 2020 року газопостачання було відновлене, підключено плиту газову, інше обладнання не підключене з техніки безпеки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ,суд першої інстанції виходив з того,що оскільки, відповідно до витягу з проектної документації по газифікації житлового приміщення позивача, (яка є підставою для визначення кількості та специфікації газового обладнання при укладанні договору), передбачено встановлення наступних газових приладів: ПГ-4, котла газового, вказані документи є чинними та до них не вносилися ніякі зміни з метою реконструкції системи газопостачання, зокрема, зменшення розподіленої потужності природного газу, а позивач не довів, що він, як споживач вчинив всі необхідні дії щодо впорядкування внутрішньо будинкової газової мережі, подав відповідні документи та ініціював зміни у договорі або наполягав на укладанні нового договору, припинення споживання природного газу до котла газового та колонки газової не звільняє споживача, приєднаного до системи газопостачання, від оплати за забезпечення доступу до газорозподільної системи з можливістю споживання природного газу, його вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вартості розподілу газу, виходячи із обсягу замовленої потужності на рік: 39 куб.м., як для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується не комплексно, а тільки для приготування їжі, є безпідставними.

З таким висновком суду повністю не можна погодитись, виходячи з наступного.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Вирішуючи спір по суті і ухвалюючи нове рішення про задоволення позову ,суд апеляційної інстанції виходить з наступного .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;

Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа- підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Згідно з пунктами 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641,642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Таким чином, АТ «Харківгаз» є Оператором ГРМ, фізична особа у спірних правовідносинах позивач ОСОБА_1 має статус побутового споживача природного газу (згідно п.4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС).

Фактом приєднання ОСОБА_1 до умов договору свідчить про забезпечення його домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 природним газом, його фізична доставка та цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи, відповідно до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕ КП від 30 вересня 2015 року № 2494, та підписання заяви приєднання до умов договору розподілу природного газу від 17 грудня 2020 року.

На виконання Закону України «Про ринок природного газу» НКРЕКП постановою від 07 жовтня 2019 року за №2028 «Про затвердження змін до деяких постанов НКРЕКП» внесено зміни до Кодексу газорозподільних систем, Типового договору розподілу природного газу, Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу.

Зазначеними змінами для споживачів з 01 січня 2020 року було запроваджено новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, змінено принципи визначення обсягів газу, що беруться за основу.

Відповідно до вказаних змін, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Розмір плати за розподіл газу розраховується індивідуально для кожного абонента. За основу розрахунку береться обсяг споживання газу за минулий «газовий рік» (період з початку жовтня до кінця вересня). Цей індивідуальний об`єм використаного природного газу розділяється на 12 рівних частин та помножується на встановлений НКРЕКП для Оператора ГРМ тариф на послуги з розподілу природного газу. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. (абзац другий пункту 6.6 розділу VI Договору). Споживачі можуть сплачувати за розподіл газу щомісяця або одним платежем за будь-який період, в тому числі квартал, півроку чи рік. З метою сприяння дотриманню споживачами терміну оплати, визначеного Типовим договором розподілу газу у січні споживачі одночасно отримали рахунки за січень та лютий поточного року, та у подальшому разом із рахунком газопостачального підприємства абоненти будуть отримувати рахунок за послугу з розподілу газу на наступний місяць.

Відповідно до абзацу першого п. 4 гл. 6 розділу VI Кодексу ГРМ, для нового споживача та/або його об`єкта, що має фактичний період споживання природного газу менший ніж дев`ять місяців (крім об`єктів споживачів, що не є побутовими), або за умови відсутності споживання природного газу споживачем та/або його об`єктом протягом усього попереднього газового року річна замовлена потужність споживача (його об`єкта) визначається Оператором ГРМ за замовчуванням на рівні:

- 39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі;

126 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі;

- 314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнає, що встановлені у помешканні позивача газовий опалювальний прилад та водонагрівач проточний газовий відключені від мережі газопостачання ,проте вважає, що згідно з п.9 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг , від 30.09.2015 № 2494 (далі Кодекс),припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу.

Однак, у п.9 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, зазначено, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача (перший абзац) .

В абзаці четвертому зазначено, що якщо припинення або обмеження розподілу природного газу здійснюється за ініціативи Оператора ГРМ у випадках, передбачених пунктом 3.17 глави 3 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, нарахування вартості послуги за договором розподілу природного газу не здійснюється. При цьому, місячна вартість послуг розподілу зменшується з урахуванням кількості днів припинення (обмеження) розподілу природного газу. Таке припинення (обмеження) та відновлення розподілу природного газу споживачу здійснюється за рахунок Оператора ГРМ.

У пункті 3.17 глави 3 розділу V Правил безпеки систем газопостачання вказано, що перед ремонтом і при тривалій зупинці (понад 3 доби) установки (за винятком котлоагрегатів, що знаходяться в резерві) газопровід до неї і газопровід до пальника (при його живленні від колектора до відключення на установку) необхідно відключати від діючих газопроводів першим по ходу газу до неї запірним пристроєм із встановленням інвентарної заглушки.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи, відключення котла та газової колонки відбулося ще за попередніх власників об`єкта (квартири) за ініціативи Оператора ГРМ саме на підставі пункту 3.17 глави 3 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, що підтверджується актом про відновлення газопостачанні на об`єкт (газові прилади) споживача від 26 серпня 2020 року, складеним відповідачем, у якому вказано, що відновлено газопостачання на плиту газову ПГ-4 .

Встановлено, що проектна документація, на яку посилається відповідач, була зроблена на замовлення попереднього власника об`єкта газопостачання у вересні 1997 року і не відповідає фактичним обставинам, які склалися на день набуття позивачем права власності на цей об`єкт у вересні 2020 року, а саме: підключеною до газопостачання була лише газова плита, а котел був відключений за ініціативи Оператора ГРМ по причині невідповідності Правилам безпеки систем газопостачання (техніки безпеки, скорочено ТБ).

Саме тому, в укладеному 17 грудня 2020 року між сторонами договорі розподілу природного газу (побутовий споживач), графі 5 заяви приєднання до умов договору розподілу природного газу (побутовий споживач) зазначено «Група споживання 8 - Абоненти, що використовують газ для приготування їжі».

Отже, відповідач має нараховувати позивачу вартість розподілу природного газу за належним йому об`єктом газопостачання за період з вересня 2020 року по теперішній день на підставі абзацу першого пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем в редакції постанови НКРЕКП від 06 березня 2020 року № 580 "Про внесення змін до Кодексу газорозподільних систем", виходячи із обсягу замовленої потужності на рік: 39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі.

Відповідно до п.п.14,17,19,22 ч.1 ст.1 Закону України « Про захист прав споживачів « у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні : нечесна підприємницька практика-будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність,що суперечить правилам,торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції; продукція-будь-які виріб (товар),робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб ;послуга діяльність виконавця з надання (передачі)споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб ;споживач-фізична особа,яка придбаває,замовляє,використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб,безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ч.8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент підписання заяви приєднання) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Пунктом 7 ч.1 ст.21 Закону України « Про захист прав споживачів « передбачено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України « Про захист прав споживачів « споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції,яка реалізується на території України,для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну,доступну,достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію,її кількість,якість,асортимент,її виробника (виконавця,продавця) відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної «.

Як встановлено, під час підписання 17 грудня 2020 року заяви приєднання до умов договору розподілу природного газу (побутовий споживач),відповідач не вимагав від позивача вчинення будь-яких дій, не виносив приписи про його обов`язок вчинити певні дії, в тому числі стосовно проектної документації, виготовленої попереднім власником.

Виходячи із змісту укладеного між сторонами 17 грудня 2020 року шляхом підписання заяви приєднання договору розподілу природного газу (побутовий споживач),нечіткі або двозначні положення якої слід тлумачити на користь позивача, враховуючи ,що з жовтня 2020 року до цього часу позивач не споживає природний газ на об`єкті газопостачання по АДРЕСА_2 , особовий рахунок НОМЕР_1 .

Апеляційний суд погоджується з твердженнями позивача проте, що він не є правонаступником попередніх власників і не несе відповідальності за споживання ними природного газу і ті зобов`язання, які могли у них виникнути у зв`язку з таким споживанням, зокрема, обсяги спожитого ними газу не повинні враховуватися для розрахунку обсягу замовленої потужності для нього .

Враховуючи ухвалення оскаржуваного рішення внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та матеріального права, таке рішення відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову згідно із вищенаведеного мотивування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, та його позовні вимоги піддягають задоволенню, з відповідача у дохід Державного бюджету України підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1488,60 грн,а всього 2481 грн .

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про захист прав споживача природного газу задовольнити.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» здійснити перерахунок вартості розподілу природного газу за належним ОСОБА_1 об`єктом газопостачання по АДРЕСА_2 , особовий рахунок НОМЕР_1 , за період з вересня 2020 року по день перерахунку, на підставі абзацу першого пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем в редакції постанови НКРЕКП від 06 березня 2020 року №580 «Про внесення змін до Кодексу газорозподільних систем», виходячи із обсягу замовленої потужності на рік: 39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (ЄДРПОУ 03359500) у дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 28 лютого 2023 року.

Судді: