Справа № 357/5756/22
Провадження № 2-др/357/6/23
14 лютого 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя Цукуров В. П. ,
секретар судового засідання Чайка О.В ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Біла Церква Київської області заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон перукарня «Золушка» адвоката Грибенникова С.О.. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон перукарня «Золушка» до ОСОБА_1 , третя особа - державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук Марина Володимирівна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, -
У липні 2022 року ТОВ «Салон перукарня «Золушка» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.
12.09.2022 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження.
14.12.2022 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області задоволено позов ТОВ «Салон перукарня «Золушка» до ОСОБА_1 , третя особа - державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.
23.12.2022 року до канцелярії суду представником позивача було подано заяву про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі. При цьому просив приєднати до матеріалів справи наступні документи: копію договору №13/20 про надання юридичних послуг від 06.02.2020 року; копію додаткової угоди №1 від 01.03.2020 року до договору про надання юридичних послуг №13/20 від 06.02.2020 року; копію рахунку на оплату №45 від 21.12.2022 року на суму 18 000,00 грн.; копію акту розрахунку про надання правничої допомоги від 21.12.2022 року на підставі договору про надання правничої допомоги №13/20 від 06.02.2020 року та додаткової угоди до нього №1 від 01.03.2020 року (т.2 а.с. 24-27, 28, 29, 30-31).
Посилаючись на приписи ст.ст.133, 134, 137, 141 ЦПК України, представник просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Салон перукарня «Золушка» витрати на правничу допомогу в сумі 18 000,00 грн.
14.02.2023 року в судове засідання сторони та їхні представники не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належними чином, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (т.2 а.с.51, 52, 53). У матеріалах справи містяться заяви третьої особи державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В. про розгляд справи без її участі, при розгляді заяви покладається на розсуд суду (т.2 а.с.48, 55).
Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Таким чином, неприбуття у судове засідання даної справи сторін та їх представників 14.02.2023 року не перешкоджає розгляду заяви про ухваленню додаткового рішення.
Розглядаючи дану заяву, суд ураховує наступні приписи законодавства України.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
За результатами розгляду справи відповідно до частин першої - третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частино 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання такої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Із матеріалів справи вбачається, що 14.07.2022 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину (т.1 а.с.1-10).
14.12.2022 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області задоволено позов ТОВ «Салон перукарня «Золушка» до ОСОБА_1 , третя особа - державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину (т.2 а.с.10-16).
23.12.2022 року до канцелярії суду представником позивача було подано заяву про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі (т.2 а.с.20-23).
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, до заяви додані копії наступних документів: договору №13/20 про надання юридичних послуг від 06.02.2020 року; додаткової угоди №1 від 01.03.2020 року до договору про надання юридичних послуг №13/20 від 06.02.2020 року; акту розрахунку про надання правничої допомоги від 21.12.2022 року на підставі договору про надання правової допомоги №13/20 від 06.02.2020 та додаткової угоди до нього №1 від 01.03.2020 року (т.2 а.с. 24-27, 28, 30-31).
Також до заяви приєднано копію рахунку на оплату №45 від 21.12.2022 року на суму 18 000,00 грн. (т.2 а.с.29).
Згідно з п.1.1 договору №13/20 про надання юридичних послуг від 06.02.2020 року, клієнт доручає, а компанія приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Як убачається з акту розрахунку про надання правничої допомоги від 21.12.2022 року на підставі договору про надання правової допомоги №13/20 від 06.02.2020 року, додаткової угоди до нього №1 від 01.03.2020 року, копії рахунку на оплату №45 від 21.12.2022 року, об`єднання надало, а клієнт прийняв правову допомогу з представництва інтересів ТОВ «Салон-перукарня «Золушка» у справі за позовом товариства до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі №335/2014 (т.2 а.с. 28, 29, 30, 31).
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
У питаннях відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд притримується позиції, що право на задоволення чи відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України у системному зв`язку, убачається, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавенте проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Із змісту акту розрахунку про надання правничої допомоги на підставі договору про надання правової допомоги №13/20 від 06.02.2020 року та додаткової угоди до нього №1 від 01.03.2020 року убачається, що до складу витрат на професійну правничу допомогу включено 3000,00 грн., які відповідають вартості юридичних послуг у вигляді участі представника у судових засіданнях із розрахунку: 1500,00 грн. (розмір оплати за одну годину роботи) х 2 (час виконання робіт у годинах) = 3000,00 грн. (т.2 а.с. 30).
При цьому, згідно з протоколами судового засідання від 28.09.2022 року, від 23.11.2022 року, від 13.12.2022 року представник позивача брав участь у судових засіданнях, загальна тривалість яких становить лише 1 год. 15 хв. (т.1 а.с.195, т.1 а.с.243, т.2 а.с.6).
Відтак, беручи до уваги розмір оплати за одну годину роботи представника позивача при наданні послуг у вигляді участі представника у судових засіданнях, зважаючи на фактичний час виконання даної послуги, доведена вартість відповідної послуги складає 1875,00 грн. із розрахунку: 1500,00 грн. (розмір оплати за одну годину роботи) х 1,25 (час виконання робіт у годинах) = 1875,00 грн.
Верховний суд, здійснюючи розгляд справи №873/212/21, у якій досліджував питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Так, виокремлення представником позивача «опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини» як самостійного виду юридичної послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «аналізу наданих клієнтом документів та консультування його з цього приводу», а тому визначення оплати на суму 3000,00 грн. є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих відповідачу послуг правничої допомоги.
Крім того, зазначення представником позивача як окремо наданих юридичних послуг «аналіз судової практики зі спірного питання» та «формування правової позиції» є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «підготування позовної заяви від 11.07.2022 року до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину», а тому визначення оплати на суми 3000,00 грн. та 1500,00 грн. відповідно є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих відповідачу послуг правничої допомоги.
Таким чином, ураховуючи вищевикладене, а також принципи розумності та справедливості, необхідно ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким вирішити питання про судові витрати на професійну правничу допомогу та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Салон перукарня «Золушка» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9375,00 грн. (1875,00 грн. за юридичну послугу «участь у судових засіданнях») + 4 500,00 грн. (за юридичну послугу «підготування позовної заяви від 11.07.2022 року до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину») + 3000,00 грн. (за юридичну послугу «аналіз наданих клієнтом документів та консультування його з цього приводу») = 9375,00 грн). Такі витрати є обґрунтованими та доведеними належними і допустимими доказами.
Правова позиція про те, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд має право з власної ініціативи не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, міститься в постанові Верховного Суду від 12.01.2023 року у справі №908/2702/21.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.133,137, 142, 270 ЦПК України, суд
Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон перукарня «Золушка» адвоката Грибенникова С.О. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон перукарня «Золушка» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9375,00 грн. (дев`ять тисяч триста сімдесят п`ять гривень 00 копійок).
Апеляційну скаргу на додаткове рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Повне додаткове судове рішення складено 14.02.2023 року.
Суддя В. П. Цукуров