ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/5783/21 Номер провадження 22-ц/814/500/23Головуючий у 1-й інстанції Марченко В.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Лобов О.А.,

секретар Владіміров Р.В.,

за участі представника боржника адвоката Бєлікової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником адвокатом Аксьоновою Вікторією Володимирівною,

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 27 серпня 2021 року, постановлену суддею Марченко В.В.,

за скаргою боржника ОСОБА_2 , поданою в його інтересах представником адвокатом Бєліковою Владиславою Олегівною, на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), стягувач: ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

20.08.2021 боржник ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Бєлікова В.О., звернувся в суд зі скаргою на дії ДВС, за змістом якої просить визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Ростовського Р.В. від 03.08.2021 про встановлення місця побачень з дитиною.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.04.2018 (справа №639/2184/18) визначено наступний порядок способу участі матері ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавши час: кожна середа та п`ятниця з 18-00 до 21-00 год.; перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10-00 до 18-00 год. з обов`язковим поверненням дитини до місця його постійного проживання.

Указане судове рішення пред`явлено стягувачем на примусове виконання до Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові, провадження за яким відкрито 12.03.2020 ВП №61525916.

У межах ВП №61525916, державним виконавцем Ростовським Р.В. 20.03.2020 складено акти про установлення порядку способу участі матері ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно рішення суду від 27.04.2018 (справа №639/2184/18); та від 27.05.2020, за результатами виходу за адресою проживання дитини, яким установлено, що боржник ОСОБА_2 , згоден із рішенням суду, не створює перешкод для виконання рішення суду, але дитина, ОСОБА_3 , не виявив бажання зустрічатися з матір`ю ОСОБА_1 , та проводити з нею години побачення.

Постановою державного виконавця від 29.10.2020 установлено, що боржник ОСОБА_2 не створює перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю, тому на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено ВП №61525916.

02.07.2021 постановою державного виконавця за заявою стягувача відновлено ВП №61525916, у межах якого постановою від 03.08.2021 установлено місце побачення з дитиною: середа та п`ятниця за адресою: АДРЕСА_1 ; перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця за адресою: АДРЕСА_2 .

Боржник вважає постанову державного виконавця від 03.08.2021 про встановлення місця побачення з дитиною такою, що винесена із порушенням вимог ст.ст. 28, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» та всупереч інтересам дитини, просить її скасувати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.08.2021 скаргу представника боржника ОСОБА_2 адвоката Бєлікової В.О. задоволено.

Постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Ростовського Романа Вікторовича від 03.08.2021 про встановлення місця побачення з дитиною визнано неправомірною та скасована.

Ухвала районного суду вмотивована тим, що оскаржувана постанова державного виконавця не відповідає якнайкращим інтересам дитини та постановлена із недотриманням вимог ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження», п.п.5,6 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5.

Стягувач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Аксьонова В.В., оскаржила ухвалу районного суду в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.

Вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали районний суд залишив поза увагою підстави відновлення виконавчого провадження згідно постанови від 02.07.2021, а саме невиконання боржником судового рішення; а також підстави встановлення місця побачення з дитиною згідно постанови від 03.08.2021 ст.157 СК України, за змістом якої той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Зазначає, що оскаржувана ухвала суду постановлена без дослідження матеріалів виконавчого провадження, без урахування, що скаржник, отримавши постанову про встановлення місця побачення із дитиною, фактично її не виконує, а також без урахування, що рішення суду від 27.04.2018 (справа №639/2184/18) не набрало законної сили, без дослідження постанови апеляційного суду від 10.12.2019, за наслідками його перегляду.

Наголошує, що державний виконавець визначив у постанові від 03.08.2021, як адресу батька дитини, так і матері, яка має право на особисте спілкування з дитиною згідно рішення, яке є обов`язковим до виконання та не може бути унеможливлене небажанням дитини спілкуватися з матір`ю.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 18.10.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником адвокатом Аксьоновою В.В., на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.08.2021; закінчено підготовчі дії по справі та призначено її до судового розгляду із повідомленням сторін.

05.11.2021 боржником ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Бєлікова В.О., подано до Харківського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, як законну та обґрунтовану.

Спростовує доводи апеляційної скарги щодо неврахування підстав відновлення виконавчого провадження, як такі, що стосуються предмету розгляду скарги.

Зазначає, що при звернення в суд зі скаргою на дії ДВС боржником було надано постанову про відкриття виконавчого провадження, яка містить ідентифікатор для доступу до матеріалів ВП в автоматизованій системі виконавчого провадження, де містяться всі процесуальні документи державного виконавця.

Наголошує, що акт від 20.03.2020 про установлення порядку способу участі матері ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був складений державним виконавцем в присутності сторін виконавчого провадження і стягувачем не оскаржувався.

Вважає, що оскаржувана ухвала районного суду права матері щодо особистого спілкування з дитиною жодним чином не порушує, оскільки підставою для скасування постанови про встановлення місця побачень з дитиною є порушення державним виконавцем саме процедури її винесення.

Повідомляє, що постанова Харківського апеляційного суду від 10.12.2019 у справі №639/2184/18, на яку посилається стягувач у доводах апеляційної скарги, не впливає на законність оскаржуваної ухвали, оскільки рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 24.09.2019 залишено без змін.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19.08.2022 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду із повідомленням учасників справи.

У суді апеляційної інстанції представник боржника адвокат БєліковаВ.О. проти задоволення апеляційної скарги заперечила, наполягаючи на законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи в порядку ч.13 ст.128 ЦПК України, що з огляду на положення ч.2 ст.372 цього Кодексу, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Судом першої інстанції установлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 24.09.2019 (справа №639/2184/18) позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні задоволено частково.

Встановлено наступний порядок способу участі матері ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши час: кожна середа та п`ятниця з 18-00 до 21-00 год.; перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10-00 год. до 18-00 год. з обов`язковим поверненням дитини до місця його постійного проживання./а.с.7-9/

Постановою старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Ростовського Р.В. від 12.03.2020 відкрито ВП №61525916 із примусового виконання виконавчого листа №639/2184/18, виданого 28.12.2019 Жовтневим районним судом м.Харкова про встановлення порядку способу участі матері ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 /а.с.10-11/

20.03.2020 о 12-00 год. у м.Харкові державним виконавцем Ростовським Р.В. складено акт, в присутності сторін виконавчого провадження, що державним виконавцем встановлено наступний порядок способу участі матері ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши час: кожна середа та п`ятниця з 18-00 до 21-00 год.; перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10-00 год. до 18-00 год. з обов`язковим поверненням дитини до місця його постійного проживання./а.с.12/

27.05.2020 в межах ВП №61525916 державним виконавцем складено акт за участі сторін виконавчого провадження, із виходом за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що боржник ОСОБА_2 згоден із рішенням суду, не створює перешкод для виконання рішення суду, але дитина ОСОБА_3 не виявив бажання зустрічатися з матір`ю ОСОБА_1 та проводити із нею години побачення./а.с.13/

Постановою державного виконавця від 29.10.2020 закінчено виконавче провадження №61525916 на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», зазначено, що боржник ОСОБА_2 зобов`язаний надавати дитину на побачення із матір`ю ОСОБА_1 . Боржник ОСОБА_2 не створює перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю./а.с.14/

Постановою державного виконавця від 02.07.2021, за заявою стягувача ОСОБА_1 , відновлено виконавче провадження №61525916 на підставі ст.41 Закону України «Про виконавче провадження»./а.с.16/

Постановою державного виконавця від 03.08.2021 ВП №61525916 встановлено місця побачення з дитиною на підставі статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» наступним чином: середа, п`ятниця за адресою: АДРЕСА_1 ; перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця за адресою: АДРЕСА_2 ./а.с.17/

Задовольняючи вимоги скарги та скасовуючи постанову державного виконавця про встановлення місця побачення із дитиною, районний суд виходив із того, що під час виконання судового рішення державним виконавцем були враховані лише побажання матері дитини щодо визначення місця побачення та не були враховані інтереси скаржника та малолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення та безпеки для здоров`я дитини, не залучено орган опіки та піклування для вирішення питання про визначення місця побачення батька та дитини.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та зводяться до довільного тлумачення норм права на власну користь.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, усунення перешкод у побаченні з дитиною регламентується спеціальними правилами ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, за правилами частин першої, другої наведеної норми виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає в забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а в разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Відповідно до пункту 8 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

Специфіка діяльності виконавця під час виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає насамперед у тому, що виконавець може на власний розсуд визначати час та місце побачення з дитиною лише у тому випадку, якщо такі умови не визначив суд у рішенні, яке виконується виконавцем. У разі якщо час та місце побачень з дитиною визначені рішенням суду, яке виконується, виконання такого судового рішення має здійснюватися в порядку, визначеному рішенням. Протилежне свідчитиме про несвоєчасне і неповне вчинення виконавчих дій виконавцем під час виконання рішення суду.

У цій справі примусове виконання судового рішення здійснювалося ДВС у спосіб, визначений судом: кожна середа та п`ятниця з 18-00 до 21-00 год.; перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10-00 год. до 18-00 год. з обов`язковим поверненням дитини до місця його постійного проживання.

Боржником судове рішення виконано та закінчено виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». Така постанова державного виконавця є дійсною, судом не скасована.

Питання відновлення виконавчого провадження врегульовано ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом якої, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Відповідна процедура відновлення виконавчого провадження державним виконавцем порушена, а його подальші дії, винесення постанови про встановлення місця побачення з дитиною, по-перше, обґрунтовано положеннями ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», якою врегульовано порядок стягнення аліментів, а не встановлення місця побачення з дитиною; по-друге, таке визначення місця побачені з дитиною не враховує інтереси малолітньої дитини, яка не бажає спілкування з матір`ю, а тому необхідним є залучення органу опіки та піклування для вирішення питання про визначення місця побачення дитини з матір`ю, зокрема, за місцем проживання останньої.

Доводи апеляційної скарги, що поза увагою суду першої інстанції залишилися підстави відновлення виконавчого провадження, а саме невиконання боржником судового рішення, є надуманими, а сама постанова, в силу ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності дійсної постанови про закінчення виконавчого провадження, не грунтується на законі. Тоді як реалізація права одного із батьків на спілкування з дитиною та участь у його вихованні має відбуватися у спосіб, встановлений судом та із дотриманням вимог ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження» для забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Разом із цим згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основу відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 (заява №2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Разом із цим, виконання даного рішення не може бути унеможливлено небажанням дитини спілкуватися зі стягувачем, оскільки це фактично є примушуванням дитини, що може призвести до психологічного тиску на дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №824/308/20-а від 10.09.2020.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, що при постановлення оскаржуваного судового рішення не досліджувалися матеріали виконавчого провадження не є підставою для його скасування, оскільки наявних письмових доказів достатньо для встановлення дійсних обставин справи, тоді як стягувач не заявляла клопотання про витребування таких доказів, а тому за правилами ч.4 ст.12 ЦПК України, несе ризики із цим пов`язані.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником адвокатом Аксьоновою Вікторією Володимирівною, залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 27 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.02.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.А. Лобов