Справа № 367/8032/21
Провадження №2/367/1926/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 січня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Шаповала О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи, що 30 жовтня 2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Від даного шлюбу мають дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейні відносини між сторонами не склалися, протягом останнього часу стосунки між сторонами погіршилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, вже тривалий час подружжя проживає окремо один від одного, а тому просить розірвати шлюб.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 17 листопада 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній справі.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 25 серпня 2022 року суд звернувся із судовим дорученням про надання правової допомоги, а саме для вручення документів відповідачу ОСОБА_2 до суду за місцем проживання відповідача у Російській Федерації. Зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги.

15 грудня 2022 року на адресу Ірпінського міського суду Київської області надійшов лист з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в якому Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомили, що Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянуло доручення Ірпінського міського суду Київської області про вручення судових документів та вчинення окремих процесуальних дій відносно ОСОБА_2 складене на підставі Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1093 року (далі - Конвенція 1993 року), та повідомляє, що 22 листопада 2022 року вищевказане доручення надійшло на адресу Управління. Водночас, враховуючи повномасштабну триваючу збройну агресію російської федерації проти України та введенням на території України воєнного стану, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, а також подальшим продовженням строку дії воєнного стану на території України, керуючись листом Міністерства юстиції України від 21.03.2022 № 25814/12.1.1 /32-22 «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного етану» та листом Міністерства юстиції України від 28.07.2022 № 62114/12.1.2/32-22, з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендовано міжрегіональним управлінням юстиції не здійснювати будь-яких листувань, що стосуються співробітництва з установами юстиції російської федерації та республіки білорусь на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно - правових відносин та правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, та у галузі міжнародного приватного права, крім випадків передачі судам чи громадянам на території України документів, одержаних за результатами виконання запитів, доручень і клопотань. Крім того, листом АТ «Укрпошта» від 05.08.2022 № 101.003.006.-4676-22 було повідомлено Управління про те, що через збройну агресію російської федерації та відсутність сполучення призупинено обмін поштовими відправленнями та грошовими переказами з 24.02.2022 до/з російської федерації та з 25.02.2022 до/з республіки білорусь. З урахуванням обмеженої можливості забезпечення опрацювання документів у період воєнного стану, міжрегіональними управліннями юстиції здійснюється опрацювання документів виходячи з поточної ситуації. Враховуючи вищезазначене, Управління повертає зазначене вище доручення про вручення судових документів та вчинення окремих процесуальних дій.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, натомість представник позивача - ОСОБА_6 через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Крім того, просила задовольнити клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України».

Враховуючи, що позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 жовтня 2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, про що 30 жовтня 2013 року складено відповідний актовий запис за № 2143, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , повторно виданого Чортківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 08 червня 2021 року.

Від даного шлюбу мають дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до наданих документів, відповідач ОСОБА_2 є громадянином Канади, має зареєстроване місце проживання на території Російської Федерації.

Згідно з ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон), особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Згідно з ст.17 Закону, виникнення і припинення цивільної правоздатності фізичної особи визначається її особистим законом. Іноземці та особи без громадянства мають цивільну правоздатність в Україні нарівні з громадянами України, крім випадків, передбачених законом або міжнародними договорами України.

Згідно з ст.60 Закону, правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Згідно з ст.63 Закону, припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно з ст.13 СК України частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки шлюб було зареєстровано на території України, а також той факт, що позивач є громадянкою України, її місце проживання зареєстроване на території України, що вказує на те, що право України є правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок, суд доходить висновку, що до правовідносин сторін у даній справі має застосовуватися право України.

Отже, правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються наступними нормами права.

Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, позивач не бажає поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним.

Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю.

З урахуванням викладеного, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову, дійшов висновку про те, що, даний позов є таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, зокрема позивача.

Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, суд зазначає, що розподіл судових витрат не є позовною вимогою, має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом.

Стаття 137 ЦПК України детально описує порядок відшкодування та визначення вказаних витрат, зокрема: - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша); - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга); - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя); - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта); - у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята); - обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста).

Згідно із частиною третьою статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер про надання правничої (правової) допомоги, меморіальний ордер №@2PL224678 від 22 жовтня 2021 року відповідно до якого гонорар по договору про надання правової допомоги №41/21 від жовтня 2021 року сплачений ОСОБА_1 становить 3 000 (три тисячі) гривень.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити із критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, про захист прав людини заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Дослідивши перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, враховуючи складність справи, значення справи для сторони, кількість судових засідань, присутність на них адвоката позивача, а також тривалість судових засідань, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позивач має право на повне відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Таким чином, суд вважає за можливе стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

При цьому, задовольняючи позов, суд, при розподілі судових витрат вважає необхідним, на підставі ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою, та, документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду.

На підставі ст.ст. 104, 110-115 СК України, керуючись ст. ст. 12, 133, 206, 247, 258-259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 30 жовтня 2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, про що 30 жовтня 2013 року складено відповідний актовий запис за № 2143.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук