Житомирський апеляційний суд
Справа №278/4414/21 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 53 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №278/4414/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2022 року, яке ухвалене під головуванням судді Дубовік О.М. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила стягнути з відповідача майнову шкоду у сумі 2 400 грн та у відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 30 червня 2021 року на перехресті вул. Жуйка-Бердичівська у м. Житомирі, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вул. Жуйка, повертаючи праворуч на вул. Бердичівську, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв на неї наїзд. Вона, будучи пішоходом, перетинала проїжджу частину зліва на право по вул. Бердичівській та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження. За період лікування придбала за власні кошти медикаменти на суму 2 400 грн, але в силу того, що не знала про потребу зберігати всі квитанції, підтвердити повністю документально суму можливості не має. Завдання тілесних ушкоджень фізичного характеру призвело до моральних страждань. Вона була позбавлена можливості жити за звичайним графіком, відвідувати роботу, відводити дитину до дитячого садочку та робити побутові справи.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2022 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 136,44 грн матеріальної шкоди та у відшкодування моральної шкоди - 10 000 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що станом на час ДТП його цивільно-правова відповідальність, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована в ПрАТ «СК «Перша», яку він повідомив про настання страхового випадку. Вважав, що після сплати ним штрафу за порушення правил дорожнього руху пройшли всі відшкодування потерпілій, оскільки вона до нього не зверталася. Із позовної заяви йому стало відомо, що відшкодування не проведено. Він неодноразово намагався зв`язатися за телефоном з ОСОБА_3 , щоб пояснити, що вона може отримати відшкодування, надавши свої документи до страхової компанії, але остання не бажала реагувати на його телефоні дзвінки. В порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» позивач не зверталася до страховика із заявою про відшкодування шкоди. У своєму рішенні суд фактично поставив під сумнів обов`язковість страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземних транспортних засобів, адже за його висновками відповідальність несе винна особа, незважаючи на наявність страхового полісу. Зазначає, що згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі №147/66/17 покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування та сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Він погоджувався укласти мирову угоду з позивачем, сплативши їй 3 000 грн, але вона категорично не погодилася. Вважає, що розмір моральної шкоди недоведений належними та допустимими доказами, а тому стягнення з нього моральної шкоди є безпідставним та необґрунтованим.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні, яке проведено в режимі відеоконференції, ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити.

ОСОБА_1 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За положеннями ст.ст.1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до змісту частини шостої ст.82 ЦПК України, постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цієї особою. За усталеною судовою практикою, розглядаючи позов, який випливає із справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішити питання лише про розмір відшкодування.

Згідно з частинами першої та другої ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 1167 ЦК України визначено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 30 серпня 2021 року (справа №132/2608/21) з урахуванням постанови цього ж суду від 06 травня 2022 року про виправлення описки, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки останній 30 червня 2021 року, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вул. Жуйка, повертаючи праворуч на вул. Бердичівську, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка перетинала проїжджу частину зліва на право по вул. Бердичівській. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження (а.с.5,51).

Із консультаційного висновку спеціаліста від 30 червня 2021 року вбачається, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала забій м`яких тканин чола справа, правого стегна, забій садна лівого передпліччя, лівого колінного суглобу (а.с.6).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , який є власником транспортного засобу «Mercedes-Benz», була застрахована в ПрАТ «СК «Перша», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР 4888575 (а.с.33).

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування).

Відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 03 жовтня 2018 року в справі №760/15471/15-ц із урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року в справі №147/66/17 дійшла висновку, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Водночас в ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески.

Положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватися балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

Тобто, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик у межах страхової суми.

Відповідно ст.23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого .

Статтею 24 Закону визначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Із листа непрацездатності ОСОБА_1 убачається, що потерпіла перебувала на лікарняному з 30 червня 2021 року та допущена до роботи з 10 липня 2021 року (а.с.7).

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» унормовано, що у 2021 році мінімальна заробітна плат а з 01 січня становила 6 000 гривень, а з 1 грудня - 6 500 гривень. Отже, на дату настання страхового випадку (30 червня 2021 року) розмір мінімальної заробітної плати становив 6 000 грн.

Ураховуючи викладені норми Закону, розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням, який підлягав виплаті страховиком на користь ОСОБА_1 становить 2 000 грн, із розрахунку: 6 000 грн (мінімальна заробітна плата) :30 (кількість днів у місяці) * 10 (кількість лікарняних днів).

У зв`язку з ДТП ОСОБА_1 понесла витрати на лікування в сумі 136,44 грн, що підтверджується копією долученого до позовної заяви чеку від 30 червня 2021 року (а.с.8).

Отже, розмір матеріальної шкоди заподіяний здоров`ю ОСОБА_1 внаслідок ДТП становить 2 136,44 грн, яка складається з відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням та витрат на лікування (2 000 грн + 136,44 грн).

Із відповіді ПрАТ «СК «Перша» від 18 травня 2022 року вбачається, що 30 червня 2021 року на контакт-центр ПрАТ «СК «Перша» був здійснений відповідачем телефонний дзвінок для попередньої фіксації події, котра сталася на перехресті вул.Жуйка та вул.В.Бердичівська в м.Житомирі. ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Перша» не зверталася, жодних документів не надавала (а.с.49).

Оскільки, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 (страхувальник) була застрахована в ПрАТ «СК «Перша» (страховик), то відповідно до положень ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» матеріальна шкода, заподіяна здоров`ю ОСОБА_1 , має відшкодовуватися ПрАТ «СК «Перша», враховуючи, що її розмір не перевищує ліміту відповідальності страховика. ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Перша» з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП не зверталася, а тому безпідставним є стягнення з ОСОБА_2 витрат на лікування у доведеній сумі 136,44 грн, понесених позивачем.

Враховуючи характер і тривалість страждань ОСОБА_1 , істотні зміни її життя, суд першої інстанції стягнув із ОСОБА_2 на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн, з розміром якої позивач погодилася та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції не подавала.

За положеннями ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, розмір моральної шкоди, який має відшкодувати потерпілій особі страховик винуватця ДТП відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», становить 106,82 грн (2 136,44 грн *5%).

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 погодилася з розміром моральної шкоди, що стягнув на її користь суд першої інстанції, а на страховика покладено відшкодувати потерпілій лише 106,82 грн, то решта суми моральної шкоди підлягає стягненню з винуватця ДТП, а саме з ОСОБА_2 , який є власником джерела підвищеної небезпеки. За таких обставин, належить стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування спричиненої моральної шкоди різницю, яка становить 9 893,18 грн (10 000 грн - 106,82 грн).

Апеляційний суд відповідно до положень ст.376 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та постановляє нове судове рішення, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та не додержанні норми матеріального права. Апеляційний суд позов задовольняє частково, стягує з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 9 893,18 грн, а у стягненні майнової шкоди у сумі 2 400 грн, а також у відшкодуванні моральної шкоди у сумі 106,82 грн - відмовляє.

Позивач п.2 частини першої ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору з цієї категорії справ, а відповідач є особою з інвалідністю 2-ої групи, який звільнений від сплати судового збору п.9 частини першої ст.5 цього ж Закону, а тому в силу положень ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 9 893 грн 18 коп.

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: