Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2452/22 Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є.О.
Категорія 70 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря судового засідання Кузьменко А.О.

без виклику сторін

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Татуйка Є.О.

у цивільній справі №278/2452/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом. Просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 6000 гривень щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви і до повноліття дітей. В обґрунтування поданого позову зазначала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін народились спільні діти. Однак, на момент звернення до суду із даною заявою, сторони протягом тривалого часу разом не проживають. Крім цього позивач вказала, що всі витрати на утримання спільних дітей вона несе самостійно, оскільки діти проживають разом із нею, в той час коли відповідач жодним чином не приймає участі у їх матеріальному забезпеченні.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що шлюб між сторонами розірвано, апелянт разом з неповнолітніми дітьми проживає окремо від відповідача в АДРЕСА_1 . Відповідач відмовляється добровільно виховувати та матеріально забезпечувати дітей, навіть на час подачі апеляційної скарги, відповідач не цікавиться життям дітей. Весь тягар виховання та утримання дітей несе вона одноособово. Крім того, просить суд звернути увагу також на те, що закон встановлює певні особливості для здійснення реєстрації місця проживання дитини. За змістом частини 5 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» реєстрація місця проживання дитини за заявою одного з батьків здійснюється за згодою другого з батьків. За таких обставин доволі часто дитина проживає разом з одним з батьків (наприклад, матір`ю), але зареєстрована за адресою другого з батьків (відповідно, батька). Така ситуація не є перешкодою для звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів.

Розгляд справи Житомирським апеляційним судом проведено згідно положень ч.1 ст.369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 21 квітня 2007 року між сторонами зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , що стверджується паспортом громадянина № НОМЕР_2 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 01 серпня 2017 року (а.с.6).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що діти мають зареєстроване місце проживання з батьком.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає даний висновок передчасним, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

В даному випадку судом першої інстанції встановлено, що спільні діти сторін мають зареєстроване місце проживання разом з батьком за адресою АДРЕСА_2 , (а.с.7,9).

Проте, дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відомості, які б підтверджували факт спільного проживання заявниці та її дітей у матеріалах справи відсутні суд, при цьому не врахував, що відповідно до статті 29 ЦК України місце фактичного проживання особи не ставиться в залежність від місця її реєстрації.

Водночас, дана обставина спростовується довідкою, виданою виконавчим комітетом Оліївської сільської ради Житомирського району від 27.07.2022 №663. З її змісту вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . До складу сім`ї входять: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 дочка (проживає без реєстрації), ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 син (проживає без реєстрації). Підстава: акт опитування сусідів № 52 від 25.07.2022 року (а.с.35).

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

ОСОБА_1 у позові про стягнення аліментів зазначала, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідачем, у свою чергу, вказані обставини не спростовані.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові у справі № 161/12528/21 від 09 листопада 2022 року.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою і підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Визначаючи розмір аліментів, апеляційний суд виходить із наступного.

За приписами статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частина 1 статті 184 Сімейного кодексу України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи загальновідомі обставини про щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах гігієни та інших витратах, пов`язаних із фізичним та духовним розвитком дітей, суд вважає необхідним визначити аліменти у розмірі 2000 грн. щомісяця на кожну дитину. При цьому, суд бере до уваги рівність обов`язку обох батьків щодо утримання дітей.

Крім того, судом враховується, що матеріали справи не містять доказів про можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК на відповідача покладається обов`язок сплатити судовий збір за подання позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2022 року скасувати. Ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 07 вересня 2022 року і до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 2481 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: