Провадження № 2/686/1515/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 лютого 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі Гузовій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод володіння приватною власністю шляхом виселення без надання іншого житла та звільнення від особистих речей, визнання осіб такими, що втратили право користування житлом шляхом зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про усунення перешкод володіння приватною власністю, шляхом виселення без надання іншого житла та звільнення від особистих речей, визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , яка належить їй, ОСОБА_1 , на праві приватної власності та де зареєстровані та проживають останні, шляхом зняття їх з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що відповідачі, які не являються членами її сім`ї та без її згоди - як власника житла, користуються ним, не вчинивши жодних щодо виселення з помешкання, та продовжують бути зареєстрованими у квартирі, двохкімнатній, загальною площею 47,5 кв.м., яку вона, ОСОБА_1 , придбала на прилюдних торгах Державного підприємства «Сетам», на підставі Договору купівлі-продажу квартири, укладеного 21.10.2022 року з ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (продавцем вказаного житлового приміщення), тим самим створюючи їй перешкоди у вільному володінні, розпорядженні та користуванні майном та порушуючи її, ОСОБА_1 , права як власника вищезазначеної квартири.

У зв`язку з цим, позивач просить суд викладені у позові вимоги задовольнити.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 08.11.2022 року у зазначеній справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого засідання.

30.11.2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 11:00 год. 01.02.2023 року.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, щодо заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи належним чином, причини неявки до суду не повідомили.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення.

Перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності в одноособовій частці належить квартира АДРЕСА_1 , яку позивачем - як переможцем та учасником прилюдних торгів, які проводилися та були організовані Державним підприємством «Сетам», що підтверджується Протоколом № 576873 проведення електронних торгів (по лоту №516629) від 26.09.2022 року, було набуто на підставі Договору купівлі-продажу квартири, укладеного 21.10.2022 року з ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» - продавцем вказаного об`єкта житлової нерухомості, та посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легедою М.М., запис у реєстрі №894, що підтверджується даними вищезазначеного договору купівлі-продажу, а також відповідною інформацією щодо реєстрації права власності, отриманою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно сформованого витягу №312993441 від 21.10.2022 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна квартири, загальною площею 47,5 кв.м., двохкімнатної :01).

Разом з тим, у вищевказаній квартирі, власником якої є ОСОБА_1 , зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та які, у відповідності до доводів позивача, на даний час використовують помешкання її квартири для власного проживання та задля реєстраційного обліку свого місця проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є уродженкою м. Дрогобич Львівської області та наразі зареєстрована та проживає у м.Стебник Львівської області, що також зафіксовано в паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , який останній було видано 10.12.1998 року Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області та у Картці фізичної особи платника податків, згідно з даними якої позивачем одержано ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 .

Крім того, вона є законним власником двохкімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично зареєстровано двоє осіб: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які не є членами сім`ї або родичами позивача та використовують приміщення квартири для власного проживання, при цьому, без згоди власника житлового помешкання - ОСОБА_1 , чим створюють незручності та перешкоди у користуванні зазначеним майном, належним останній, а також порушують її права як власника житла.

У статті 6 Конвенції проголошено принцип справедливого розгляду справи, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб..

У ч.1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном та, у відповідності до положень ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. При цьому, положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сім`ї права користуватися житлом. Право користуватися житлом для членів сім`ї власника може виникати та існувати лише за умови, якщо особа, членами сім`ї якої вони є, сама володіє правом власності на житло.

Крім того, відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання» № 35 від 16.01.2003 року місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку (приміщення), за договором його наймання, піднаймання, оренди або на інших підставах, передбачених законодавством України.

Водночас відповідно до статті 7 Закону "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).

У відповідності до положень п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМ України від 2 березня 2016 р. № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Зокрема, ч.3 ст.66 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням.

Дослідивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно створюють ОСОБА_1 перешкоди у праві володіння та користування житлом, у зв`язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом усунення перешкод у здійсненні володіння належній їй на праві приватної власності квартирою, шляхом виселення без надання іншого житла та звільнення від особистих речей та визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зняття їх з реєстраційного обліку.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір рівними частинами у сумі 1984,80 грн., а саме по 992,40 грн. з кожного відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 81, 141 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод володіння приватною власністю шляхом виселення без надання іншого житла та звільнення від особистих речей, визнання осіб такими, що втратили право користування житлом шляхом зняття з реєстраційного обліку задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 володіння належною їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 , шляхом виселення без надання іншого житла та звільнення від особистих речей.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір рівними частинами у сумі 1984,80 грн., а саме по 992,40 грн. з кожного.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в загальному порядку протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набираєзаконної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.Л. Стефанишин