Справа № 545/5661/22
Провадження № 2/545/519/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" лютого 2023 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Кіндяк І.С.,

з участю секретаря Католик Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , територіальна громада в особі Терешківскьої сільської ради, Полтавського району, Полтавської області, третя особа: Полтавська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, що складається з нерухомого майна у виді домоволодіння

Позивач звернувшись до Полтавського РДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, - отримав відмову у видачі такого свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити.

Від відповідача та третіх осіб до суду надійшли заява про розгляд справи без їх участі не заперечуючи проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного Кодексу України, право на спадкування мають особи, визначенні у заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданим Заворсклянською сільською радою Полтавського району Полтавській області.

Як встановлено, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є його син, ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , серія НОМЕР_2 виданого Заворсклянською сільською радою Полтавського району Полтавської області про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 12 травня 1966 року зроблено відповідний запис за №18, рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12.04.2012 по справі №1625/1484/12 за змістом якого встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім того вказане підтверджується тим, що ОСОБА_1 , видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.12.2012 на право приватної власності на земельну ділянку, де вказано що «спадкоємцем визначеного у цьому свідоцтві майна гр. ОСОБА_4 Миколайовича1929 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

До складу спадкового майна входить житловий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Як встановлено, спадкоємиць, ОСОБА_1 звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори з Заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого батька ОСОБА_4 . Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову до нотконтори не надходило.

Згідно постанови Полтавської РДНК, встановлено, що спадкоємцю за законом ОСОБА_1 , після померлого батька відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майна, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину та проведення державної реєстрації права власності на нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу країни, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 20 січня 1989 року, виданого Виконавчим комітетом Заворсклянської сільської Ради народних депутатів, судом встановлено, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору головою якого є ОСОБА_3 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Полтавської Ради народних депутатів №357 від 20.09.1988 року. Даний житловий будинок в цілому зареєстрований в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором голова якого ОСОБА_3 та записаний в реєстрову книгу №1 за реєстровим №46, що підтверджується копією зазначеного вище свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок.

Отже, спадковий житловий будинок з господарськими будівлями відносився до суспільної, групи господарств - колгоспний двір, головою якого був спадкодавець ОСОБА_4 .

Згідно ст. 120 ЦК УРСР 1963 року (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. І, 2 ст. 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до діючої на той час «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP», реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP проводили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Відповідно до п.8 вищевказаної «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP», у разі будівництва будинку на колгоспній землі, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це.

У свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Також слід зазначити, що на даний час чинне законодавство не містить визначення поняття «колгоспного двору». Тобто, на сьогодні поняття «колгоспний двір» утратило своє правове значення. Але при наявності записій у погосподарських облікових книгах сільської ради про те, що двір відноситься до типу колгоспного, питання про право власності на будинок і господарські будівлі можна вирішити тільки шляхом звернення до суду та ухвалення рішення про визнання за позивачем, як єдиним спадкоємцем, права власності на визначене спадкове майно.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке. було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі,хвороба)

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

- на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Пунктом 6 «г» вказаної Постанови передбачено, що згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність», загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

За життя, спадкодавець ОСОБА_4 , будучи головою колгоспного двору, збудував житловий будинок літ. «А-1» П959 рік забудови), літню кухню літ. «Б» (1963 рік забудови), сарай літ. «В» (1963 рік забудови), погріб літ. «в» (1963 рік забудови), сарай літ. «Г» (1963 рік забудови), сарай літ. «Д» (1969 рік забудови), сарай літ. «Е» (1991 рік забудови), колодязь пробивний №1 (1969 рік забудови), огорожа №3 (2009 рік забудови), ворота огорожі №4 (2009 рік забудови).

Суд вважає встановленим факт того, що єдиним спадкоємцем за законом який подав заяву про прийняття спадщини після померлого батька є позивач.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою

особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких підстав, суд вважає позовні вимоги, про визнання права власності у порядку спадкування на нерухоме майно після померлого батько ОСОБА_4 є обґрунтованими і та такими, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9-13, 17, 81, 200, 206, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1296 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов, задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 53,6 кв.м,, житловою площею 16,9 кв.м.; літньої кухні літ. «Б», загальною площею 29,3 кв.м.; сарай літ. «В», загальною площею 22,6 кв.м.; погріб літ. «в», загальною площею 22,6 кв.м.; сарай літ. «Г», загальною площею 21,4 кв.м.; сарай літ. «Д», загальною площею 35,9 кв.м.; сарай літ. «Е», загальною площею 15,9 кв.м., колодязь пробивний №1, огорожа №3, ворота огорожі №4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя

Полтавського районного суду Полтавської області І.С. Кіндяк