Козятинський міськрайонний суд Вінницької області
РІШЕННЯ

Іменем України

справа №133/3918/21

18.01.23

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючої судді Пєтухової Н.О.,

за участю секретаря судових засідань Драмарецького Є.В.,

розглянувши справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Козятинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати виконавчий напис № 722 від 05.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення 26 178 грн заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що влітку 2021 року було заблоковано її банківську картку, яка є соціальною. Тоді вона звернулася до Козятинського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) де отримала постанову старшого державного виконавця Козятинського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Лисюк Анни Ігорівни про відкриття виконавчого провадження ВП № 65478724 від 19.05.2021 по примусовому виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни № 722 від 05.05.2021 про стягнення з неї - ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості в сумі 26 178, 00 грн за кредитним договором № 1176317 від 14.02.2020 та постанову про арешт коштів боржника. Однак жодних кредитних договорів з ТОВ «Веллфін» вона не укладала, не підписувала, коштів не отримувала. З вищевказаним виконавчим написом Києво-Святошиського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни № 96161 від 05.05.2021 про стягнення з неї на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості в сумі 26178, 00 грн не погоджується, так як не визнає сам факт наявності будь-якої заборгованості, а тому зазначений виконавчий напис приватного нотаріуса не підлягає виконанню, і як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис нотаріуса суперечить правилам ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» щодо обов`язковості переліку певних документів та факту безспірності заборгованості, гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності документів, на підставі яких здійснюється стягнення, роз`ясненням п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні». Також обгрунтовує свої вимоги тим, що виконавчий напис може бути вчинений лише на кредитному договорі, який є нотаріально посвідченим.

З огляду на вказане вище, з посиланням на те, що позивач не визнає сам факт кредитних відносин з відповідачем, та боргу, позивач просила задовольнити її вимоги з тих підстав, що кредитний договір нотаріально не посвідчений та борг не є безспірним.

Одночасно з позовною заявою позивачка подала до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 24.12.2021 заяву про забезпечення позову задоволено.

Ухвалою суду від 28.12.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 , та її представник ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись належним чином про розгляд справи про що свідчать розписки про отримання судових повісток 12.09.2022. Від ОСОБА_2 18.01.2023 надійшла заява, у якій вона просила розгляд справи проводити у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала і просила їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач ТОВ «ВЕЛЛФІН» повідомлявся про час, дату та місце судового розгляду справи засобами електронного зв`язку, про що свідчить довідка про доставку електронного листа 09.09.2022, яка міститься в матеріалах справи. Відзив на позов не подавав.

Представник Козятинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) також в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить розписка про отримання повістки 12.09.2022.

Копія позовної зави та ухвала про відкриття провадження були надіслані приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., однак повернулися на адресу суду, не врученими, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою.

Суд 14.04.2022 за №133/3918/21/2858/2022 направив до Міністерства Юстиції України лист про надання інформації щодо свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.

10.05.2022 на адресу суду надійшла відповідь з Міністерства Юстиції України, відповідно до якої наказом Міністерства юстиції України від 01.11.2021 № 3897/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 25.10.2021 № 4 та на підставі підпунктів «е», «з» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», а саме у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам та набранням законної сили рішенням судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні нею нотаріальних дій та неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України 07.11.2005 за № 6014 на ім`я ОСОБА_3 , анульовано.

Відповідно до інформації, наданої Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ), згідно з пунком 2 частини першої статті 302, статті 30-1 Закону на підставі вищезазначеного наказу Міністерства юстиції України наказом міжрегіонального управління від 02.11.2021 № 1633/6 нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Грисюк О.В. припинена з 02.11.2021.

На думку суду, матеріали справи містять достатньо доказів для встановлення обставин у справі та прийняття рішення.

Статею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За таких обставин, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 позбавлена права на зайняття нотаріальною діяльністю, а судова кореспонденція надсилається за її юридичною адресою, тому ОСОБА_3 неможливо повідомити про судове засідання, що в свою чергу, призводить до затягування судового процесу та порушує права позивача на розгяд справи у розумний строк.

На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та долучені докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 05.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис № 722 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 1176317 від 14.02.2020, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН». За змістом виконавчого напису, строк платежу за кредитним договором № 1176317 від 14.02.2020 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 14.02.2020 по 21.03.2020. Сума заборгованості складає 25 378 гривень. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача в розмірі 800 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 26 178,00 гривень.

На підставі вказаного виконавчого напису, старшим державним виконавцем Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Лисюк А.І. 19.05.2021 відкрито виконавче провадження № 65478724 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості в розмірі 26 178 гривень.

19.05.2023 винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 65478724, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 ..

Позивач просив визнати виконавчий напис таким, який не підлягає виконанню посилаючись на те, що договір не посвідчений нотаріально та борг не є безспірним.

У матеріалах справи не міститься кредитного договору 1176317 від 14.02.2020, на підставі якого вчинявся виконавчий напис № 722, а отже суд не має змоги встановити чи кредитний договір на підставі якого вчинявся виконавчий напис нотаріально посвідчений чи ні.

Щодо безспірності заборгованості суд зазначає таке.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»).

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 320/8269/15-ц, та постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. У випадку недотримання вищенаведеної процедури стягувачем або нотаріусом виконавчий напис визнається таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус отримав від відвовідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), також немає жодних відомостей щодо надіслання повідомлення про усунення порушень боржникові, у зв`язку з чим у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості та суми відсотків, зазначені у написі, є безспірними.

Відповідачем не надано суду жодних документів, які б підтвердили факт подання таких документів нотаріусу. Крім того, не доведено, що позивач отримував вимогу про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису, або письмової вимоги про усунення порушень, а отже - він був позбавлений можливості надати будь-які пояснення чи аргументи на предмет наявності ознак безспірності заборгованості, яку визначено до стягнення у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса.

Таким чином, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною.

Вказані обставини вказують на обгрунтованість позову, та наявність підстав визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи висновки суду про задоволення позову, судові витрати у виді судового збору відповідно до положень ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.15,16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 109, 110, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Козятинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 722 від 05.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48, ) 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні судового збору на користь ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 18.01.2023