Провадження № 2/201/570/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Помельнікової Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору безпроцентної позики від 24.09.2019р. та розписки від 24.09.2019р. недійсними,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 09.12.2020р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.12.2020р. позов прийнято до провадження, призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні в підготовче засідання (а.с. №25 т. № 1).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.12.2020р. по справі № 201/11670/20 (провадження № 2/201/3890/2020) вжито заходи забезпечення позову, які виразилися в накладенні арешту на нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а також в забороні ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), нотаріусам, що діють відповідно до Закону України «Про нотаріат» та беруть участь у вчиненні нотаріальних дій, суб`єктам державної реєстрації, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», а також будь-яким іншим органам чи особам, вчиняти будь-які дії по відчуженню у будь-який спосіб та дії щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 (а.с. № 26 т. № 1).

Представником відповідачки у справі - адвокатом Кириченком О.П. (діє на підставі ордеру від 01.02.2021р. а.с. № 36 т. № 1) 09.02.2021р. подано відзив на позов та клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи (а.с. № 46-47, 59-60 т. № 1).

Також 09.02.2021р. представником відповідачки подано зустрічний позов про визнання договору безпроцентної позики від 24.09.2019р. та розписки від 24.09.2019р. недійсними (а.с. № 51-52 т. № 1).

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Семикіною Л.В. (діє за ордером від 01.02.2021р. а.с. № 43 т. № 1) 26.02.2021р. подано відповідь на відзив (а.с. № 85-66 т. № 1), а 19.04.2021р. відзив на зустрічний позов (а.с. № 99-101 т. № 1).

04.03.2021р. представником відповідачки у справі - адвокатом Кириченком О.П. підготовано заперечення на відповідь на відзив (а.с. № 71-72 т. № 1).

Ухвалою суду від 06.04.2021р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) у відповідності до положень ст. 193 ЦПК України зустрічний позов прийнято до провадження, оскільки позовні вимоги взаємопов`язані та їх сумісний розгляд є доцільним (а.с.№ 96 т. № 1).

Ухвалою суду від 21.04.2021р. було задоволено клопотання представника відповідачки - адвоката Кириченка О.П. та призначено судову почеркознавчу експертизу (а.с. № 124-125 т. № 1).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08.07.2021р. ухвала суду від 21.04.2021р. була залишена без змін (а.с. № 181-184 т. № 1).

10.05.2022р. до суду надійшло повідомлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 25008/25009/21-32 від 27.04.2022р. про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі, оскільки не було виконано клопотання судового експерта від 18.08.2021р. про надання додаткових матеріалів (а.с. № 200, 211 т. № 1).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.05.2022р. провадження у справі було поновлено та призначено проведення підготовчого засідання (а.с.№ 216 т. № 1).

Підготовче засідання у справі відповідно до положень ст. 197 та п.3 ч.1 ст. 200 ЦПК України проведено 21.11.2022р. (а.с. № 241 т. № 1).

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилався на те, що 24.09.2019р. між ним та відповідачкою було укладено договір безпроцентної позики. У відповідності до п.1.1. договору погоджено, що позикодавець в порядку та на умовах, визначених договором, передає у власність позичальникові грошові кошти в сумі 175 000 доларів США. На підтвердження укладеного договору була 24.09.2019р. видана розписка, відповідно до якої ОСОБА_2 отримала у позику від ОСОБА_1 175 000 доларів США із зобов,язаннґм повернути запозичену суму у строк до 30.06.2020р.

Оскільки відповідачка у визначений договором строк запозичену суму не повернула, на підставі ст.ст. 11, 509, 526, 530, 532, 598, 599, 610, 612, 625-628, 1046 -1050 ЦК України позивач просив стягнути з відповідачки за договором позики від 24.09.2019р. - 175 000 доларів США та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 10 510грн.

09.02.2021р. в порядку ст. 178 ЦПК України від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Кириченка О.П. надійшов відзив на позов, по тексту якого, заперечуючи проти позовних вимог, адвокат зауважував на тому, що після ознайомлення з матеріалами справи відповідачці стало відомо, що підпис, наявний в договорі позики від 24.09.2019р. та розписці від 24.09.2019р. про отримання грошових коштів їй не належить, ці підписи виконані невідомою особою. Оскільки правовідносин між сторонами щодо позики грошових коштів немає, представник відповідачки просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. № 46-47 т. № 1).

26.02.2021р. в порядку ст. 179 ЦПК України від представника позивача - адвоката Семикіної Л.В. надійшла відповідь на відзив, де представник зауважувала на тому, що сторона відповідачки, заперечуючи проти позову і стверджуючи, що підпис на договорі та розписці ОСОБА_2 не належить, жодних доказів цьому не надає (а.с. № 65-66 т. № 1).

04.03.2021р. в порядку ст. 180 ЦПК України від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Кириченка О.П. надійшли заперечення на відповідь на відзив, де зазначалося, що одним із засобів доказування є висновок експерта і разом із зустрічним позовом відповідачкою підготовлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи (а.с. № 71-72 т. № 1).

Також 09.02.2021р. представником відповідачки ОСОБА_2 адвокатом Кириченком О.П. подано зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання договору безпроцентної позики від 24.09.2019р. та розписки від 24.09.2019р. недійсними в обґрунтування якого адвокат посилався та те, що правовідносин між сторонами щодо позики грошових коштів немає, оскільки підпис, наявний в договорі позики від 24.09.2019р. та розписці від 24.09.2019р. про отримання грошових коштів ОСОБА_2 не належить, ці підписи виконані невідомою особою.

На підставі ст.ст.203, 215, 1051 ЦК України представник просив визнати недійсними договор безпроцентної позики від 24.09.2019р. та розписку від 24.09.2019р. (а.с. № 51-52 т. № 1),

19.04.2021р. в порядку ст. 178 ЦПК України від представника позивача адвоката Семикіної Л.В. надійшов відзив на зустрічний позов, по тексту якого адвокат звертала увагу суду на те, що доводи зустрічного позову ОСОБА_2 аналогічні доводам, які викладені по тексту відзиву на позов, втім, в обгрунтування своїх доводів (не підписання договору та розписки від 24.09.2019р., неможливість їх підписання, не отримання суми позики) відповідачка жодних достатніх, допустимих та належних доказів не надала (а.с. № 99-101 т. № 1).

Представник відповідачки за основним позовом та позивачки за зустрічним позовом адвокат Кириченко О.П. в заявах до суду від 30.01.2023р. та 20.02.2023р. підтримав зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , наполягав на їх задоволенні, а також просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . В заяві від 30.01.2023р. адвокат, окрім вищезазначеного, просив проводити розгляд справи для забезпечення рівності прав сторін і за його відсутності та без технічної фіксації, оскільки в судове засідання не з,явилися ні позивач за основним позовом, ні його представник. Також адвокат Кириченко О.П. просив при ухваленні рішення судом застосувати положення ст. 109 ЦПК України, а саме надати правову оцінку ухиленню позивача від проведення судової почеркознавчої експертизи. В заяві від 30.01.2023р. представник ОСОБА_2 додатково наполягав і на скасуванні заходів забезпечення позовних вимог на підставі ухвали від 14.12.2020р., а в заяві від 20.02.2023р. також просив розглядати справу в судовому засіданні 21.02.2023р. за його відсутності (а.с. № 2-3, 17 т.№ 2).

Позивач за основним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , а також його представник адвокат Семикіна Л.В. після поновлення провадження у справі ухвалою від 19.05.2022р., ні в підготовчі засідання, ні в судові засідання, не з,явилися, про дату розгляду справи були повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, як під розписку в суді, такі і рекомендованими листами з повідомленнями, так і шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України», так і шляхом направлення sms-повідомлень, які були вчасно отримані обома (а.с. № 217-218, 222-229, 231, 234-239 т. № 1, а.с. № 1, 5, 9-16 т. № 2).

Про причини неявки суду не сповістили (окрім заяви про відкладення підготовчого засідання 19.07.2022р. а.с. № 220 т. № 1), заяв про відкладення розгляду справи суду не скерували.

За вищезазначеного, у відповідності до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд по справі в судовому засіданні 21.02.2023р. відбувався за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Підстав для ухвалення у справі заочного рішення не має, оскільки відсутня сукупність підстав, яка визначена ч.1 ст. 280 ЦПК України, а саме у справі наявний зустрічний позов та відзив на зустрічний позов, отже суду позиція ОСОБА_1 та його представника відома і їй буде дана належна оцінка в ході розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку змісту заперечень стосовно основного та зустрічного позовів, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги обох сторін та заперечення стосовно позовів одне до одного, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що в задоволенні основного позову ОСОБА_1 слід відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, серед яких є і визнання права.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач за основним позовом ОСОБА_1 стверджує, що 24.09.2019р. між ним та відповідачкою за основним позовом ОСОБА_2 було укладено договір безпроцентної позики. До позовної заяви ОСОБА_1 долучив ксерокопії договору безпроцентної позики від 24.09.2019р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також розписки від 24.09.2019р. про одержання грошових коштів в позику відповідно до договору безпроцентної позики б/н від 24.09.2019р. (а.с. № 21, 22 т.№1).

У відповідності до п.1.1. договору погоджено, що позикодавець в порядку та на умовах, визначених договором, передає у власність позичальникові грошові кошти в сумі 175 000 доларів США. На підтвердження укладеного договору була 24.09.2019р. видана розписка, відповідно до якої ОСОБА_2 отримала в позику від ОСОБА_1 175 000 доларів США із зобов,язаннґм повернути запозичену суму у строк до 30.06.2020р.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Нормами статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Частиною 2 статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідачка за основним позовом ОСОБА_2 заперечує факт отримання від ОСОБА_1 грошових коштів. Також ОСОБА_2 стверджує, що ніякого договору позики та розписки від 24.09.2021р. не підписувала.

Нормами статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до норм статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 3, 4 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Нормами частини статті 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частини 3 цієї статті встановлює, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до статті 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, частина 3 цієї статті передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З огляду на те, що ОСОБА_2 не підписувала договору позики від 24.09.2019р. та розписки про передачу грошових коштів від 24.09.2019р., ці правочини є недійсними.

До такого висновку суд дійшов з огляду на положення ч.10 ст. 84 ЦПК України та ст. 109 ЦПК України.

Так частина 10 ст. 84 ЦПК України закріпила ті правила, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з,ясування якої витребовувася доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Статтею 109 ЦПК України визначені наслідки ухилення сторони у справі від участі в експертизі.

Так, в статті 109 ЦПК України йдеться про те, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з,ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Як зазначалося вище, за клопотанням представника відповідачки за основним позовом та відповідачки за зустрічним позовом - адвоката Кириченка О.П. ухвалою суду від 21.04.2021р. було призначено судову почеркознавчу експертизу (а.с. № 124-125 т. № 1). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08.07.2021р. ухвала суду від 21.04.2021р. була залишена без змін (а.с. № 181-184 т. № 1).

На вирішення судової почеркознавчої експертизи судом були поставлені наступні запитання: 1. Чи виконано підпис наявний на першій сторінці в договорі безпроцентної позики від 24.09.2019р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що розміщений в правому нижньому куту сторінки навпроти друкованого напису «Позичальник», ОСОБА_2 чи іншою особою? 2. Чи виконано підпис наявний на другій сторінці в договорі безпроцентної позики від 24.09.2019р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що розміщений в правому нижньому кутку аркуша над друкованим написом «Позичальник», з лівої сторони від друкованого напису « ОСОБА_2 », ОСОБА_2 чи іншою особою? 3. Чи виконано підпис наявний на першій сторінці розписки про одержання грошових коштів в позику відповідно до договору безвідсоткової позики б/н від 24.09.2019р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розміщений в графі внизу сторінки, який проставлений після друкованого слова «Позичальник» та перед друкованим словом « ОСОБА_2 , ОСОБА_2 чи іншою особою? 4. Чи виконано підпис наявний на першій сторінці в договорі безпроцентної позики від 24.09.2019р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що розміщений в правому нижньому куту сторінки навпроти друкованого напису «Позичальник» ОСОБА_1 з наслідуванням підпису ОСОБА_2 ? 5. Чи виконано підпис наявний на другій сторінці в договорі безпроцентної позики від 24.09.2019р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що розміщений в правому нижньому кутку аркуша над друкованим написом «Позичальник», з лівої сторони від друкованого напису « ОСОБА_2 », ОСОБА_1 з наслідуванням підпису ОСОБА_2 ? 6. Чи виконано підпис наявний на першій сторінці розписки про одержання грошових коштів в позику відповідно до договору безвідсоткової позики б/н від 24.09.2019р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розміщений в графі внизу сторінки, який проставлений після друкованого слова «Позичальник» та перед друкованим словом « ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з наслідуванням підпису ОСОБА_2 ?

Матеріали цивільної справи надійшли в експертну установу 02.08.2021р. (а.с. № 191, 192 т. № 1).

Для проведення судової почеркознавчої експертизи 18.08.2021р. експертом Кириленко Н. були витребувані, окрім іншого, оригінали досліджуваних документів - договору безпроцентної позики від 24.09.2019р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також розписки від 24.09.2019р. про одержання грошових коштів в позику відповідно до договору безпроцентної позики б/н від 24.09.2019р. До отримання необхідних матеріалів проведення експертизи було призупинено.

Клопотання експерта було вручено представнику відповідачки ОСОБА_2 адвокату Кириченку О.П. та представнику позивача ОСОБА_1 адвокату Семикіной Л.В. 15.09.2021р. (а.с. № 200 зв.ст. т. № 1).

Експериментальні зразки підпису ОСОБА_2 , які були витребувані експертом, судом були надійслані до експертної установи та отримані 09.08.2021р. (а.с. № 193-195 т. № 1).

ОСОБА_1 (або його представником) клопотання експерта не виконано.

10.05.2022р. до суду надійшло повідомлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 25008/25009/21-32 від 27.04.2022р. про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі, оскільки не було виконано клопотання судового експерта від 18.08.2021р. про надання додаткових матеріалів (а.с. № 200, 211 т. № 1).

Разом з повідомленням від 27.04.2022р. про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи суду повернуті матеріали цивільної справи (а.с. № 211, 213-214 т. № 1),

Як зазначалося вище, кожна сторона повинна довести ті обставин на які сторони посилаються з метою обґрунтування своїх вимог та заперечень, позивач вважає за необхідне зазначити, що підтвердженням укладання будь якого правочину є наявність підпису повноважених сторін, що в дійсності підтверджує наявність волевиявлення сторін, щодо настання відповідних правових наслідків.

Отже, оскільки оригінали досліджуваних документів - договору безпроцентної позики від 24.09.2019р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також розписки від 24.09.2019р. про одержання грошових коштів в позику відповідно до договору безпроцентної позики б/н від 24.09.2019р., на вимогу експерта позивачем (або його представником) не надані, судом вживаються наслідки, які передбачені ст. 109 ЦПК України.

Суд вважає, що твердження ОСОБА_2 про те, що вона не підписувала вищезазначені договор та розписку, знайшли свої підтвердження, отже наявні підстави для визнання договору безпроцентної позики від 24.09.2019р. та розписки від 24.09.2019р. недійсними з однієї сторони та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики з іншої.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги результати вирішення справи судом, судові витрати у цій справі слід розподілити наступним чином.

З урахуванням відмови у задоволенні основного позову, судові витрати, які були понесені ОСОБА_1 (а.с. № 2 т. № 1), відносяться на його рахунок.

При подачі зустрічного позову ОСОБА_2 було сплачено судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру у загальному розмірі 1 816 грн. (2 квитанції від 09.02.2021р. та 06.04.2021р. на 908 грн. кожна - а.с. № 53, 94 т. № 1). Оскільки зустрічний позов задоволено в повному обсязі, то з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 рішенням суду слід стягнути ці судові витрати по оплаті судового збору.

З урахуванням тих обставин, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, у відповідності до положень ч.9 ст. 158 ЦПК України підлягають скасуванню і заходи забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, які були вжиті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.12.2020р. (а.с. № 26 т . № 1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.202, 203, 207, 215, 1047, 1051 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч.10 ст.84, ст.ст. 89, 109, 128-131, 141, ч.9 ст. 158, ст. 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Заходи забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, які були вжиті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.12.2020р. по справі № 201/11670/20 (провадження № 2/201/3890/2020) та які виразилися в накладенні арешту на нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а також в забороні ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), нотаріусам, що діють відповідно до Закону України «Про нотаріат» та беруть участь у вчиненні нотаріальних дій, суб`єктам державної реєстрації, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», а також будь-яким іншим органам чи особам, вчиняти будь-які дії по відчуженню у будь-який спосіб та дії щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 скасувати.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору безпроцентної позики від 24.09.2019р. та розписки від 24.09.2019р. недійсними - задовольнити.

Визнати недійсним договір безпроцентної позики, від 24.09.2019р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнати недійсною розписку про одержання грошових коштів в позику відповідно до Договору безпроцентної позики б/н від 24.09.2019р., укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 816 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.