Провадження № 22-ц/802/233/23 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ковальова Сергія Вячеславовича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . 31 липня 2021 року її квартиру було затоплено, про що 09 серпня 2021 року складено акт залиття № 4, у якому зазначено про затоплення чотирьох приміщень квартири, а саме кухні площею 12 кв. м, ванної кімнати площею 2,5 кв. м, коридору площею 2 кв. м і кімнати площею 20 кв. м.

Позивачка також зазначала, що причиною затоплення її квартири стала поломка водопровідного крана у квартирі відповідача ОСОБА_2 . За її зверненням було проведено технічний огляд мережі водопостачання на АДРЕСА_2 та складено акт технічного огляду мережі комунікацій № 87 від 09 серпня 2021 року, у якому зазначено, що в результаті огляду жодних пошкоджень мережі не виявлено. Внаслідок залиття її квартира потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо. Згідно з висновком експерта-оцінювача ОСОБА_3 від 13 серпня 2021 року ринкова вартість збитків, завданих власнику квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 складає 8575 грн. Вартість оцінки складає 1000 грн.

Діями відповідача ОСОБА_2 їй також була завдана моральна шкода, яка полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження її майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Відповідач уже неодноразово затоплював її квартиру, проте витрати на її відновлення несла вона.

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати заподіяну їй матеріальну і моральну шкоду, позивачка просила суд стягнути з відповідача в її користь матеріальну шкоду в розмірі 9575 грн та 10000 грн моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2022 року у цій справі позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалено стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 у відшкодування завданої матеріальної шкоди 8575 грн, витрати на проведення оцінки в розмірі 1000 грн, а всього 9575 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої моральної шкоди 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 676,07 грн.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ковальов С. В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ходачинська Ю. Ю. просила апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ковальова С. В. залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди змінити з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачці було завдано матеріальну та моральну шкоду.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 10, частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За матеріалами справи судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстраційним посвідченням серії НОМЕР_1 від 24 травня 2002 року (а. с. 4).

Також судом встановлено, що належна відповідачу ОСОБА_2 квартира АДРЕСА_3 розташована безпосередньо над квартирою АДРЕСА_4 , яка належить позивачці ОСОБА_1

31 липня 2021 року належна позивачці ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_1 була затоплена, про що 09 серпня 2021 року комісією в складі голови ОСББ Колонюка О. Ю., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був складений відповідний акт залиття № 4, у якому зазначено про затоплення чотирьох приміщень квартири позивачки, а саме кухні площею 12 кв. м затоплено натяжну стелю; ванної кімнати площею 2,5 кв. м підвісна стеля деформована; коридору площею 2 кв. м залито чотири стіни та підвісну стелю; кімнати площею 20 кв. м залито стіну над кімнатою та кімнатними дверима, суміжну стіну з коридором у під`їзді. У цьому акті зазначено, що причиною затоплення квартири АДРЕСА_4 була поломка водопровідного крана у квартирі АДРЕСА_5 , яка знаходиться поверхом вище та належить відповідачу ОСОБА_2 (а. с. 5).

За зверненням позивачки ОСОБА_1 комісією в складі старости села Липини ОСОБА_8 та членів комісії сантехніка ОСОБА_9 і підсобного робітника ОСОБА_10 був проведений технічний огляд мережі водопостачання на АДРЕСА_2 та складено акт технічного огляду мережі комунікацій № 87 від 09 серпня 2021 року, у якому зазначено, що в результаті огляду жодних пошкоджень водопровідної мережі не виявлено (а. с. 6).

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є , зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як передбачено частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачці.

Натомість позивачка надала суду докази, які підтверджують заподіяння їй шкоди з вини відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з частинами 4, 5 статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Як передбачено статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний, зокрема, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил, проводити за власні кошти ремонт квартири, житлового приміщення у гуртожитку (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди), використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що саме власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить у належному і технічно справному стані, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Відповідно до висновку оцінювача про вартість об`єктів оцінки від 13 серпня 2021 року ринкова вартість збитків, завданих власнику квартири АДРЕСА_1 складає 8575 грн. Вартість проведення зазначеної експертної оцінки складає 1000 грн, яка була оплачена позивачкою, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 27 від 13 серпня 2021 року (а. с. 7, 9).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 заподіяної внаслідок затоплення квартири матеріальної шкоди в розмірі 8575 грн.

В свою чергу відповідач не спростував належними та допустимими доказами того, що залиття квартири позивачки сталося не з його вини.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 моральної шкоди з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пунктах 3, 5, 9 своєї постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Колегія суддів вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача, з вини якого була затоплена квартира позивачки, останній була заподіяна моральна шкода, яка полягає у негативних емоціях та переживаннях у зв`язку з пошкодженням її майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя.

Разом з тим суд апеляційної інстанції не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням характеру та обсягу страждань, характеру немайнових втрат, яких зазнала позивачка, з відповідача в користь позивачки слід стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 16 січня 2023 року відкрито апеляційне провадження у цій справі і задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ковальова С. В. про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги та відстрочено відповідачу ОСОБА_2 сплату судового збору в розмірі 2724 грн до ухвалення апеляційним судом рішення у цій справі.

Як передбачено частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідач за подання апеляційної скарги повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2724 грн, а тому з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави слід стягнути 2724 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 368, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ковальова Сергія Вячеславовича задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2022 року у цій справі в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди змінити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави 2724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді