Справа № 203/1903/21
Провадження № 2/0203/73/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27.02.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2021 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернулося Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість по сплаті за теплопостачання в розмірі 137558,17грн., з яких сума основного боргу у розмірі 87280,94грн., три відсотка річних у розмірі 11764,19грн., інфляційні збитки 38513,04грн.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що мешканцям житлового будинку АДРЕСА_1 надавав послуги з постачання теплової енергії. Квартира АДРЕСА_2 у вказаному будинку до 02.03.2020 року належала відповідачу ОСОБА_1 . У зв`язку з невнесенням відповідачем оплати за надані послуги за період з жовтня 2016 року по березень 2020 року виникла заборгованість у загальному розмірі 137558,17 грн. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті за теплопостачання в розмірі 137558,17грн., з яких сума основного боргу у розмірі 87280,94грн., три відсотка річних у розмірі 11764,19грн., інфляційні збитки 38513,04грн. та судові витрати у справі.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

21.05.2021 року на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання осіб, у відповідь на який надійшла інформація з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС щодо місця проживання відповідача ОСОБА_1 , який значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 .

Цивільний позов не відповідав вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, тому ухвалою суду від 09 липня 2021 року був залишений без руху з наданням позивачу п`ятиденного строку для усунення недоліків.

06 вересня 2021 року у встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 28 вересня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

14.02.2022 року від представника позивача надійшла письмова заява, за змістом якої останній просить суд розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.56).

07.02.2022 року від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.46-53).

14.02.2022 року, 18.04.2022 року, 19.07.2022 року, 26.08.2022 року, 14.11.2022 року від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до суду неодноразово надходили клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 54-55, 63-66, 76-79, 88-92, 102-104).

У судові засідання, призначені на 13.12.2021 року, 14.02.2022 року, 18.04.2022 року, 19.07.2022 року, 26.08.2022 року, 14.11.2022 року, 16.12.2022 року, 20.01.2023 року, 27.02.2023 року, відповідач, який був повідомлений належним чином про дату, час та місце судових засідань, не з`явився, поважність причин неявки у судові засідання суду не повідомляв, відзив на позовну заяву не надав.

У зв`язку з цим, за наявності підстав, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Крім того, суд на підставі ст. ст. 211, 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, продовжив судове засідання за відсутності представника позивача та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що квартира АДРЕСА_4 до 02.03.2020 року належала відповідачу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що підтверджується свідоцтвом від 02.03.2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., зареєстрованого в реєстрі за №146 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 202531752 від 02.03.2020 року (а.с.5-6).

Позивач регулярно надавав відповідачу послуги з постачання теплової енергії, проте ОСОБА_3 неналежно виконував свій обов`язок щодо сплати за користування вказаними послугами, у зв`язку з чим за період з 01.10.2016 року по 01.03.2020 року утворилася заборгованість в сумі 87280,94 грн, розрахована у відповідності із встановленими тарифами, що підтверджується розрахунком заборгованості по особистому рахунку № НОМЕР_2 , який оформлений на ОСОБА_1 (а.с.7).

З доданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що основна сума заборгованості за договором 87280,94грн, інфляційні витрати за період з 21.11.2016 року по 19.05.2021 року 38513,04грн, 3% річних за період з 21.11.2016 року по 19.05.2021 року 11764,19грн (а.с.9-11).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплаті за теплопостачання в загальному розмірі 137558,17грн, з них 87280,94грн. сума основного боргу за період з 01.10.2016р. по 01.03.2020р., 11764,19грн. сума 3% річних та інфляційне збільшення 38513,04грн.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР), наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV (далі Закон України № 1875-ІV, в редакції, чинний у період з 01.01.2016 року по 01.05.2019 року), предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України № 1875-ІV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України № 1875-ІV, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до статті 19 Закону України від 02.06.2005 №2633-ІV «Про теплопостачання» (далі Закон України №2633-ІV), споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII (далі Закон України № 2189-VIII, введений в дію 01.05.2019 року), предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України № 2189-VIII, комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ст. 9 Закону України № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України № 2189-VIII, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15.

Тому позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості зі сплаті за теплопостачання у розмірі 87280,94 грн сума основного боргу, є такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

З приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних збитків, суд зазначає таке.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.

Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних у розмірі 11764,19грн та інфляційних збитків у розмірі 38513,04грн, обґрунтована й підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, доходить висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2270,00 грн відповідно.

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, проспект Слобожанський, 29, оф. 504; ) заборгованість зі сплаті за теплопостачання в розмірі 137558,17 грн (сто тридцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім гривень 17 копійки), з яких сума основного боргу у розмірі 87280,94 грн, три відсотка річних у розмірі 11764,19 грн, інфляційні збитки у розмірі 38513,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, проспект Слобожанський, 29, оф. 504; ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ф.М. Ханієва