Справа № 159/4390/21
Провадження № 2/159/90/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Посполітак Г.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповіда ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» «Степушенка П.М., який приймає участь в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У серпні 2021 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 24509,59 грн. майнової шкоду та 50000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що 17.03.2021 року о 18 год. ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Volvo FH12», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є відповідач ОСОБА_2 , на автодорозі М-19 в с.Кременець Луцького району Волинської області, виконуючи маневр повороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечним, не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо. Постановою Ковельського міськрайонного суду від 20.05.2021 року ухвалено визнати винним та притягнути ОСОБА_5 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Вольво» і винної особи у передбачений законом спосіб застрахована не була. Внаслідок ДТП було пошкоджено належний позивачу автомобіль, що завдало йому відповідну майнову шкоду, а тому він змушений звернутися з даним позовом до суду.

Окрім того, внаслідок ДТП йому було спричинено моральну шкоду, яка полягала у вимушених змінах у житті, змушений був витрачати свій час на лікування . З урахуванням викладеного, заподіяну йому моральну шкоду він оцінює у розмірі 50000 грн.

Враховуючи викладене, з посиланням на норми чинного законодавства просить позов задовольнити в повному обсязі.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 03.08.2021 року.

30 вересня 2021 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 11 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Цією ж ухвалою, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія».

17 травня 2022 року відповідно до вимог ст.33 ЦПК України проведено повторний автоматичний розподіл вищевказаної справи у зв`язку із довготривалою тимчасовою непрацездатністю судді Шергіної Ю.О., справу передано для розгляду судді Лесику В.О.

Ухвалою судді Лесика В.О. від 18 травня 2022 року прийнято справу до провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2022 року залучено до участі в справі в якості відповідача Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія».

Стислий виклад заперечень відповідачів.

06 грудня 2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов. Згідно якого, відповідач позов не визнає, прохає відмовити в повному обсязі з посиланням на наступне.

Зокрема, не заперечує, що у час та місці зазначеному в обґрунтування позову позивачем відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Фольксваген Гольф» та належного йому транспортного засобу «Вольво», яким керував ОСОБА_5 . На час ДТП цивільно правова відповідальність як власника автомобіля була застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Про наявність страхового поліса на момент скоєння ДТП зі слів водія автомобіля ОСОБА_5 , було відомо позивачу. Вважає, що за таких обставин, він не може бути належним відповідачем. Зазначає, що позивач використовує автомобіль на іноземній реєстрації який перебував на території України в режимі тимчасового ввезення, а тому в нього відсутні підстави правомірності використання та володіння автомобілем «Фольксваген Гольф» на території України.

29 листопада 2022 року представником відповідачем Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» Степушенко П.М. подано відзив на позов. Згідно якого, відповідач позов не визнає, прохає відмовити в повному обсязі з посиланням на те, що ОСОБА_4 на підставі пп.37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», пропустив встановлений строк на звернення до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, а саме звернувся до страхової компанії 12.10.2022 року хоча ДТП мало місце 17.03.2021 року. Крім того, відсутня будь-яка можливість щодо визначення розміру страхового відшкодування на підставі Звіту № 27609 долученого позивачем на обгрунтування своїх позовних вимог, зокрема, порядок розрахунку якого чітко врегульований статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказує на те, що ОСОБА_4 відповідно до законодавства України не є належним володільцем автомобіля «Фольксваген Гольф», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , номер НОМЕР_4 , і не має законних прав на відшкодування шкоди заподіяної даному авто.

Позиція учасників судового розгляду

16 січня 2023 року представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до яких просив стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» майнову шкоду в розмірі 24509 грн. за пошкодження належного йому на праві володіння транспортного засобу «Фольксваген Гольф» н.з. НОМЕР_3 , а також 50000 грн. моральної шкоди.

21 лютого 2023 року у ході судового розгляду представник позивача Ковальчук В.В. позов підтримав повністю, з підстав викладених в заяві про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 позов не визнав заперечував проти його задоволення, з підстав викладених у відзиві на позов.

Аналогічну позицію підтримав представник відповідача ПрАТ «УТСК» - Степушенко П.М., позов не визнав та заперечив проти його задоволення. Пояснив, що в даному випадку страховик не може нести цивільну правову відповідальність, так як позивачем пропущений річний строк для звернення до страхової компанії. Підтримав обставини викладені у відзив на позов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

17.03.2021 року о 18 год. на автодорозі М-1 9 в с.Кременець Луцького району Волинської області ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Volvo FH12», д.н.з. НОМЕР_1 , виконуючи маневр повороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечним, не надав переваги в русі транспортному засобі марки «Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 та скоїв ДТП.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.05.2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 850 грн.

Постановою Волинського апеляційного суду від 23.06.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду від 20.05.2021 року без змін.

Автомобілем «Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_2 на момент ДТП керував позивач, як володілець автомобіля на підставі доручення виданого ОСОБА_6 .

В ході судового розгляду встановлено, що таке доручення є фіктивним, автомобіль в дійсності був ввезений на митну територію України 31.03.2017 року громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_7 , через митний пункт пропуску «Доманове-Мокрани» Волинської митниці в режимі тимчасового ввезення до одного року.

З цих підстав позивач ОСОБА_4 пояснив, що про фіктивне доручення йому стало відомо тільки в ході розгляду справи і хто його підробив він не знає. Вказаний транспортний засіб придбав у незнайомої раніше особи орієнтовно в 2017-2019 році. Саме ця особа вручила при продажі автомобіля пакет документів на нього які він він використовував та надавав для перевірки поліцейським під час зупинки транспортного засобу. Будь-яких претензій до ньогоніколи не було.

Власником автомобіля «Volvo FH12», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , який на момент ДТП був фізичною особою-підприємцем, з яким водій ОСОБА_5 перебував у трудових правовідносинах (працював водієм).Вказана обставина не заперечувалось представником відповідача у ході судового розгляду.

Згідно звіту про визначення матеріального збитку, завданого власнику колісниго транспортного засобу «Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_2 , від 17.03.2021 року, вартість майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля після ДТП становить 16993 грн. Крім того, вартість складання цього звіту становить 2300 грн. (а.с.21-55).

Копією виписок із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 та копією листка непрацездатності стверджується, що останній перебував на лікуванні у відповідних медичних закладах охорони здоров`я, у зв`язку з лікуванням травм внаслідок дорожньої транспортної пригоди, яка мала місце 17.03.2021 року(а.с.29, 58, 60).

Відповідними чеками доводиться, що ОСОБА_4 ніс витрати на лікування в сумі 5216,59 грн. (а.с.59).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на ту обставину, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volvo FH12» д.н.з. НОМЕР_1 у передбачений законом спосіб застрахована не була.

Правдивість такого твердження підтверджується і дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи про адміністративне правопорушення №159/2498/21; провадження 3/159/1520/21 про притягнення ОСОБА_5 за ст.124 КУпАП. Зокрема, в цих матеріалах справи наявний Поліс №203156965 від 15.03.2021 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії договору з 00 год.00 хв.20 березня 2021 року по 19 березня 2022 року включно (а.с.122).

В судовому засіданні з цих підстав представник позивача пояснив, що про інший поліс №186146996 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів він дізнався до в ході судового розгляду справи.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП застрахована була в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», що підтверджується іншим полісом №186146996 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був долучений представником відповідача до відзиву, а саме автомобіль «Volvo FH12», державний номерний знак НОМЕР_1 застрахований в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», строк дії договору з 00 год.00 хв.21 квітня 2020 року по 20 квітня 2021 року включно, розмір страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн., 260 000,00 грн. за шкоду заподіяну здоров`ю, франшиза 1 500,00 грн. (а.с.115).

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Оскільки представник позивача, у ході судового розгляду, уточнив позовні вимоги та не ставить вимогу до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, а тому суд вирішує лише в частині стягнення відшкодування з ПрАТ « Українська транспортна страхова компанія» з огляду на наступне:

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У ході судового розгляду встановлено, що позивач не має свідоцтва про реєстрацію на автомобіль марки «Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_2 чи будь- яких інших документів, що підтверджують право власності на вказаний транспортний засіб.

Пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння.

За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Враховуючи те, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну.

В судовому засіданні встановлено, що позивач порівняно тривалий час використовував вказаний транспортний засіб, маючи відповідні документи на нього які вважав достовірними, а тому на його переконання він володів майном правомірно, хоча по факту юридично вказане майно належало іншій особі. Правомірність використання автомобіля ніким не оспорювалась і будь-які правові санкції до його володільця під час його експлуатації не застосовувались . Зазначене свідчить, що позивачу належало речове право на чуже майно.

Відтак, на переконання суду відсутність документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб, яким керував та використовував позивач не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог на що посилався представники відповідачів.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Встановлено, що ДТП мало місце 17.03.2021 року о 18 год. на автодорозі М-19 в с.Кременець Луцького району Волинської області, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП застрахована була в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», згідно полісу №186146996 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме автомобіль «Volvo FH12», державний номерний знак НОМЕР_1 застрахований в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», строк дії договору з 00 год.00 хв.21 квітня 2020 року по 20 квітня 2021 року включно, розмір страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн., 260 000,00 грн. за шкоду заподіяну здоров`ю, франшиза 1 500,00 грн.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно з статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до пункту 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (стаття 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961 IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У ході судового розгляду справи представник позивача обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», зазначив, що право звернення до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування у нього виникло з моменту отримання страхового полісу, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» , оскільки він раніше про цей страховий поліс незнав, тобто до 06.12.20.21 року.

Крім того, 21 червня 2022 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» надійшло письмове пояснення в якому вказано, що станом на 16 червня 2022 року до стархової компанії потерпілий ОСОБА_4 не звертався, в тому числі із заявою про виплату страхового відшкодування,а тому у страховика не виникло жодного обовязку, щодо визнання дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком та виплати страхового відшкодування.

З заявою про виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» 10.08.2022 року, тобто в межах річного терміну коли він дізнався про наявність чинного полісу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зроблено наступні висновки.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що навіть у разі пропуску потерпілою особою строку, встановленого у статті 37 Закону № 1961 IV, останній вправі звернутися із позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої у ДТП, в судовому порядку безпосередньо до страховика, у разі, якщо розмір завданої шкоди не перевищує ліміт страхового відшкодування, за наявності поважних причин несвоєчасного звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду України викладеної у постанові в справі №640/15546/17 від 19.01.2022 року, який суд у відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

З огляду на зазначене відмова страховика у здійсненні виплати з підстав недотримання строку звернення є такою, що порушує захищене статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право на ефективний засіб юридичного захисту.

Оскільки право позивача про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» виникло з моменту отримання страхового полісу, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» , а тому на думку суду таке звернення є обгрунтованим.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на викладені норми закону, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» страхового відшкодування у розмірі 16993 грн. та витрат за надання послуг за проведення звіту на визначення вартості матеіального збитку у розмірі 2300 грн.

Що стосується витрат на лікування та моральної шкоди суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 р. у справі № 755/18006/15-ц, що має враховуватись судом згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Представником відповідача не оспорюється та обставина, що страхове відшкодування позивачу не відшкодовано.

Позивачем подано чеки та квитанції, проте, що він поніс витрати пов`язані з його лікуванням на загальну суму в сумі 5216,19 грн.

Відтак, зважаючи на викладені норми закону суд приходить до висновку, що не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати завдану шкоду оскільки ДТП, яка мала місце 17.03.2021 року з участю позивача є страховим випадком, а тому підлягає стягненню витрати на лікування з ПрАТ «Українська страхова компанія» в сумі 5216,59 грн (а.с.59)

Відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи, що обгрунтований розмір шкоди, заподіяний здоров`ю позивачу, складає 5216,59 грн., то розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню відповідачем, буде становити 260,82 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1187,1192 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у загальному розмірі 24509,59 (двадцять чотири тисячі п`ятсот дев`ять грн. 59 коп. ), що складається : з 16993 (шістнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто три грн.) завданої майнової шкоди, 5216,59 (п`ять тисяч двісті шістнадцять грн. 59 коп.) витрат на лікування, 2300 (дві тисячі триста грн. ) за евакувацію транспортного засобу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 260, 82 (двісті шістдесят грн.82 коп. ).

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1397,74 (одну тисячу триста дев`ятносто сім грн.74 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» код ЄДРПОУ 22945712, адреса: м.Київ, вул.Саксаганського,77.

Повний текст рішення скалдано та підписано бе його проголошення 27 лютого 2023 року.

Головуючий: В`ячеслав Лесик