ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/107/23 Справа № 206/2890/21 Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 17 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягуваних аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що перебував з ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі. Наразі шлюб розірвано.

Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого позивач всиновив після реєстрації шлюбу з відповідачкою.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 січня 2021 року, яке набрало чинності 22 червня 2021 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та про стягнення аліментів на утримання дружини, зокрема, було задоволено в повному обсязі позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000, 00 грн щомісячно, а також на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 600,00 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 31 серпня 2020 року та до досягнення дітьми повноліття.

Тобто, розмір аліментів на утримання дітей, стягнених з ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі складає 9 600, 00 грн щомісячно.

Однак, в 2021 році матеріальне становище позивача змінилось. За станом здоров`я він не зміг працювати за попереднім місцем роботи. З 08 лютого 2021 року по 08 червня 2021 року перебував на обліку в Державному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю. З 09 червня 2021 року був працевлаштований слюсарем-ремонтником в ТОВ «РЕМІО» з окладом 6 200, 00 грн.

У зв`язку з чим, ОСОБА_2 , з урахуванням уточнень, просив суд зменшити розмір аліментів на утримання дітей, які стягуються на підставі рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 січня 2021 року по справі №206/3962/20, та стягувати аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, а також стягнути з відповідача всі судові витрати.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 17 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягуваних аліментів задоволено повністю. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 січня 2021 року у цивільній справі №206/3962/20, на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону на аліменти в твердій грошовій сумі, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацію відповідно до закону, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 січня 2021 року у цивільній справі №206/3962/20, на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 600,00 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону на аліменти в твердій грошовій сумі, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацію відповідно до закону, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Також вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2 , відповідно до ст.360 ЦПК України, подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони, згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 20 квітня 2018 року зареєстрували шлюб у Самарському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було зроблено відповідний актовий запис за №68. Прізвище чоловіка ОСОБА_6 , прізвище дружини ОСОБА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 15 червня 2018 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 20 червня 2018 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 січня 2021 року у справі №206/3962/21 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 600,00 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2021 року у справі №206/916/21 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та шлюб між сторонами, зареєстрований 20 квітня 2018 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 68, розірвано.

Згідно копії довідки від 09 лютого 2021 року №191 Дніпровської районної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості, ОСОБА_2 з 08 лютого 2021 року перебуває на обліку як безробітний.

Довідкою ТОВ «РЕМІО» підтверджується, що ОСОБА_2 працює в ТОВ «РЕМІО» з 09 червня 2021 року, займає посаду слюсаря-ремонтника з окладом 6 200, 00 грн.

На підтвердження факту встановлення третьої групи інвалідності з 01 листопада 2020 року, позивач надав суду копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №594257 від 22 жовтня 2020 року та індивідуальної програми реабілітації інваліда №919, дата заповнення 22 жовтня 2020 року.

На підтвердження погіршення стану здоров`я, позивач надав копію виписки з амбулаторної карти пацієнта огляд офтальмолога та консультативний висновок спеціаліста, де зазначені діагнози та призначене відповідне лікування.

На підтвердження факту свого матеріального становища, позивач надав суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 16 серпня 2021 року, відповідно до яких дохід не нараховувався за період з лютого 2021 року по липень 2021 року.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що погіршення матеріального становища позивача підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами, а тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей.

Відповідно до принципу 2 та принципу 4 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/1 (провадження №61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Разом з тим, статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що позивач не надав підтверджуючих документів, що він не може за станом здоров`я виконувати роботу на суднах іноземних судновласників та заробляти гроші у тому ж розмірі, що і нас призначення аліментів, та вказує, що суд першої інстанції при неповно та всебічно з`ясованих обставинах справи дійшов помилкового висновку про задоволення даного позову.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника, з наступних підстав.

Частинами 1, 2, 3 ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції було установлено погіршення стану матеріального становища платника аліментів, що є підставою зменшення розміру стягуваних аліментів.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог скаржником суду не надано.

Таким чином, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість зменшення розміру аліментів з аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000, 00 грн та 4 600, 00 грн, відповідно на кожного з дітей до аліментів в твердій грошовій сумі, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацію відповідно до закону, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення кожною дитиною повноліття.

Доводи апелянта щодо потреби дітей на додаткові заняття з репетитором та витрати на їх лікування, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вказане є додатковими витратами та не стосується виплат за аліментами.

Також колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надавши вибірково оцінку зібраним у справі доказам, оскільки районний суд належно обґрунтував прийняття чи відхилення того чи іншого доказу та надав вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, в цілому зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.

Згідно із ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 17 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова