Провадження № 22-ц/812/174/23 Суддя першої інстанції Гуденко О.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 лютого 2023 року м. Миколаїв Справа № 490/10153/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представник ОСОБА_2 , на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Гуденко О.А., в залі судового засідання в м. Миколаїв, повний текст якого складено 30 листопада 2022 року, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про до стягнення додаткових витрат на дитину.

Доводи позову обґрунтовувала тим, що вона та відповідач у період з 2011 по листопад 2015 року спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та в подальшому зареєстрували шлюб. Мають двох дочок ОСОБА_4 , 2012 року народження та ОСОБА_5 , 2002 року народження.

Вона вимушена була виїхати з належної їй на праві спільної власності квартири АДРЕСА_1 , в якій вона разом з дітьми по теперішній час зареєстрована, винаймати житло, а саме квартиру АДРЕСА_2 .

Діти проживають разом з нею, а з ОСОБА_1 за рішенням суду було стягнуто аліменти на їх утримання.

У зв`язку з досягненням ОСОБА_6 повноліття, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021 року змінено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на дочку ОСОБА_7 у розмірі частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до договорів оренди квартири, укладених між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , від 9 січня 2019 року, від 10 січня 2020 року, а також від 10 березня 2021 року позивачу в оренду передана квартира АДРЕСА_2 .

За весь час проживання в орендованій квартирі протягом 2019-2021 років нею сплачено орендну плату в сумі 192 020 грн.

Дочка ОСОБА_4 має творчі здібності, які виявляє займаючись бально-спортивними танцями в клубі спортивного танцю « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Згідно довідки клубу спортивного танцю «Імперія» ОСОБА_9 займається бально-спортивними танцями, де вартість 1 години індивідуального заняття у 2019-2020 роках становить 200 грн, 2020-2021 року, 2021-2022 250 грн, 1 година групового заняття 100 грн, 1 година заняття зі стретчінгу 150 грн. Загальна вартість занять за вказаний період склала 145 050 грн.

Крім того, ОСОБА_9 приймає участь у змаганнях. Костюм, зачіска, макіяж інші елементи вигляду спортсмена на змаганнях є не примхою учасника, а регламентованими, обов`язковими для виконання правилами. Вочевидь, зовнішній вигляд спортсмена є складовою для суддівської оцінки, а отже впливає на оцінювання спортсмена, і в подальшому на його результат у змаганні. Загальна сума таких витрат 43 933 грн 50 коп.

Також вона вважає, що з відповідача також підлягає стягненню сума коштів, витрачених на дозвілля дочки, що в загальному розмірі складає 4 922 грн.

Усього за період з 2019 року по час подання позову позивачем понесені додаткові витрати на дитину ОСОБА_7 на загальну суму 385 925 грн 50 коп.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь додаткові витрати на дитину у розмірі 192 962 грн 75 коп.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_10 в розмірі 15 300 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відвідування дитиною групових навчальних занять зі спортивних танців є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дитини зі спортивних танців.

Не погодившись з рішенням суду, тільки в частині задоволених позовних вимог, ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, де посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та невідповідність рішення суду фактичним обставинам справи, просив його скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні цих позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не взято до уваги позицію Верховного Суду які обставини не відносяться до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, в тому числі, витрати одного із батьків на відвідування дитиною групових занять з танців. За аналогічних обставин прийнято постанову Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, де касаційний суд дійшов висновку, що такі витрати не є додатковими.

Крім того, суд першої інстанції задовольняючи вимоги, не дав оцінку тим обставинам, що позивач не надав суду жодного підтверджуючого документу щодо кількості занять, які відвідала дитина згідно наданого розкладу занять у погодинному розрахунку та які фактичні витрати були понесені позивачем за такі заняття.

Суд першої інстанції з`ясувавши, що дитина була членом клубу та взявши до уваги, що оплата за заняття здійснювалась у готівковій формі не надав жодної уваги відсутності у матеріалах справи будь-якого розрахункового документу на підтвердження вказаних витрат.

Єдиний доказ, на який посилається позивач в обґрунтування витрат на оплату групових занять танцю, та який взято судом до уваги, не містить інформації про фактичну кількість занять, які відвідала дитина, а суд першої інстанції був позбавлений будь-якої можливості шляхом математичних розрахунків визначити кількість таких занять та їх вартість.

Отже, розрахунок, який здійснено судом є помилковим та необґрунтованим, оскільки здійснений виходячи лише із кількості днів занять згідно графіку, а не фактичної присутності дитини на цих заняттях.

Крім того, з 2020 по 2021 рік у зв`язку із розповсюдженням короновірусної інфекції

всі танцювальні клуби згідно вимог законодавства або не працювали, або діяли обмежено.

Тобто, є сумнівним проведення тренувань у вказаний період, оскільки жодного документу на підтвердження проведення у цей період тренувань у клубі спортивного танцю матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не надав належної уваги вказаним фактам та в розрахунку за 2020 рік врахував 51 середу (весь рік), за 2021 рік 52 середи (весь рік).

Також помилково не врахував ту обставину, що ОСОБА_9 займалась бально-спортивними танцями з 1 серпня 2019 року, тобто 5 місяців (20 понеділків), а не 50 як зазначено в розрахунку за рішенням суду враховуючи цілий рік.

Звертає на себе увагу, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на оплату індивідуальних навчальних занять зазначив, що вказані витрати взагалі не підтверджені жодним доказом про сплату, а сама довідка клубу, яка єдиний доказ, на який посилається позивач, не містить відомостей про відвідування дитиною кожного з цих занять та їх оплату позивачем, тим самим обґрунтовано відмовив у стягненні таких витрат. Між тим, той самий письмовий доказ, а саме, довідку клубу, вважав достатнім доказом, який підтверджує відвідування дитиною протягом 2019-2021 років групових занять та їх вартість.

Отже суд першої інстанції, надаючи правову оцінку доказам, що містять матеріали справи допустився суперечностей, оскільки рішення суду у відповідній частині ґрунтується на припущеннях, що є неприпустимим в розумінні частини 6 статті 81 ЦПК України та ставить під сумнів правильність висновків суду щодо наявності підстав для задоволення вимог про стягнення витрат на групові заняття танцями.

ОСОБА_3 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що вважає вимоги апеляційної скарги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач зазначає, що оплата за заняття доньки в танцювальному клубі здійснювалась за готівковою формою, що є неустановленою практикою усіх танцювальних клубів м. Миколаєва.

Заняття доньки бальними спортивними танцями є не просто разовим відвідуванням гуртків для розваги чи буденного задоволення, це професійні заняття спортом, що носять систематичний характер, є повноцінним спортом, результатом якого є спортивні досягнення доньки у вигляді нагород. Професійне заняття будь-яким видом спорту передбачає регулярне і постійне тренування.

Оплата групових занять здійснюється батьками за повний місяць, незалежно від присутності чи відсутності їх дитини на якомусь із занять, оскільки заняття згідно з розкладом тренер все одно обов`язково проводить для певної групи дітей. Площа танцювальних закладів Клубу спортивного танцю «Імперія» дозволяла проводити групові заняття з дітьми навіть під час короновірусної інфекції і наявного на той час обмеження на проведення групових дитячих занять, оскільки групи по чисельності не перевищували допустимі норми. Протягом усього періоду занять ОСОБА_11 бальними танцями танцювальний клуб «Імперія» постійно і безперервно працював за розкладом.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість в частині оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є її батьками.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 27 червня 2014 року, донька ОСОБА_9 та позивач ОСОБА_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .

01 березня 2021 року рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва, справа № 490/474/21 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів було задоволено; змінено розмір аліментів, стягнених рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2015 року та стягувати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 аліменти в розмірі частину всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з ня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки № 1 від 05 листопада 2021 року клубу спортивного танцю «Імперія», вказано, що ОСОБА_10 з 01 серпня 2019 року займається бально-спортивними танцями (латиноамериканська програма) за наступним розкладом: 1) 2019-2020 навчальний рік вівторок, четвер, субота індивідуальні заняття тривалістю по 2 академічні години, понеділок групове заняття тривалістю 2 академічні години; 2) 2020-2021 навчальний рік понеділок, четвер, п`ятниця індивідуальні заняття тривалістю по 2 академічні години, середа заняття зі стретчінгу тривалістю 1 академічна година, середа групове заняття тривалістю 2 академічні години; 3) 2021-2022 навчальний рік понеділок, четвер, п`ятниця індивідуальні заняття тривалістю по 2 академічні години, середа заняття зі стретчінгу тривалістю 1 академічна година, середа групове заняття тривалістю 2 академічні години. Вартість 1 години індивідуального заняття у 2019-2020 навчальному році 200 грн, 2020-2021 році та 2021-2022 році 250 грн; 1 години групового заняття 100 грн; 1 година заняття зі стретчінгу 150 грн.

У частинах 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в оскаржуваній частині цим вимогам закону не відповідає.

Суд першої інстанції при вирішенні спору дійшов висновку, що понесені позивачем витрати з оплати відвідування дитиною групових занять з танців, мають бути віднесені до додаткових витрат на дитину, оскільки викликані особливими обставинами для її розвитку.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із частиною 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_3 посилалася на те, що у зв`язку із відвідуванням дитиною групових занять у клубі спортивного танцю «Імперія» на платній підставі нею сплачено кошти за навчання танцями, що розцінюються нею як додаткові витрати, що підлягають сплаті відповідачем.

Між тим, з огляду на наведені норми матеріального права та встановлені обставини, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що відвідування групових занять з бально-спортивних танців є різновидом дозвілля дитини та не відносяться до особливих обставин, передбачених статтею 185 СК України, ці витрати є витратами, які компенсуються за рахунок сплачених аліментів. При цьому апеляційний суд виходить з того, що такі додаткові витрати не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до занять танцями. Позивачем не доведено, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на утримання дитини. Доводи відзиву на апеляційну скаргу про те, що схильність дитини до навчання танцями є позитивним фактом, який має враховуватися, як особлива обставина, що потребує додаткових матеріальних витрат, є необґрунтованими, оскільки відвідування групових занять танцями не може вважатись розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких групових занять.

Крім того, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не надано доказів на підтвердження того, скільки разів за вказаний період часу (2019-2022 роки) дитина відвідувала групові заняття з танців (початок таких відвідуваній зазначено з 01 серпня 2019 року) згідно до розкладу таких занять та розміру витрат, що були фактично понесені позивачем на такі відвідування.

Аргументи відзиву на апеляційну скаргу про те, що ненадання таких доказів викликано тим, що у клубі спортивного танцю оплата за відвідування групових занять здійснюється готівковими коштами, з огляду на те, що керівник клубу оформлена як фізична особа підприємець та перебуває на спрощеній формі оподаткування, що виключає видачу будь-якого розрахункового документу, є безпідставними. Діючим податковим законодавством фізична особа-підприємець на вимогу споживача його послуг зобов`язана видати документ, підтверджуючий оплату таких послуг. Будь-яких даних, що позивач зверталася до керівника клубу спортивних танців за такими документами або оскаржувала його дії щодо відмови у видачі таких документів матеріали справи не містять, а тому підстав приймати таке обґрунтування ненадання таких доказів у суду апеляційної інстанції немає.

Ураховуючи вказані обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в частині стягнення витрат на оплату відвідувань дитиною групових занять з танців у клубі спортивного танцю «Імперія».

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що обставини справи встановлені судом першої інстанції повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо задоволених вимог підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог з наведених вище підстав.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні інших позовних вимог учасниками справи не оскаржуються, а тому судове рішення в цій частині судом апеляційної інстанції не перевірялось.

Згідно з частиною 1 статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статі 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час подання до суду позовної заяви, встановлено ставку судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», як позивач у справі про оплату додаткових витрат на дитину.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (підпункт 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на час подання позову).

За подання до суду апеляційної на рішення суду ставка судового збору становить 150 % відповідно ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункти 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено повністю, то судовий збір за подання позову до суду першої інстанції слід компенсувати за рахунок держави.

Установлено, що за подання апеляційної скарги відповідач сплатив 1 362 грн (квитанція від року № 0.0..1 від 02 січня 2023 року ), апеляційна скарга задоволена, а тому сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 362 грн слід компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2022 року в частині задоволених позовних вимог та розподілу судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат, що викликані відвідуванням дитиною ОСОБА_10 групових навчальних занять зі спортивних танців, відмовити.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави 1 362 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 14 лютого 2023 року.