справа № 619/996/22
провадження № 2/619/33/23
РІШЕННЯ

іменем України

16 лютого 2023 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Овсянніков В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Солонець Тамара Миколаївна, Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Солонець Тамара Миколаївна, Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначає, що 28.10.2022 у мобільному застосунку «Дія» він виявив інформацію щодо наявності у нього відкритого виконавчого провадження № 68676226 від 17.02.2022.

З постанови про відкриття виконавчого провадження № 68676226 від 17.02.2022 вбачається, що державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Гусейнова Говхар Гюлага Кизи вимагає стягнути з позивача 19 219 (дев`ятнадцять тисяч двісті дев`ятнадцять) гривень 72 копійки на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі виконавчого напису № 21597 від 21.12.2021, що виданий приватним нотаріусом Солонець Т.М.

Крім того, у позивача у застосунку «Дія» зазначена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.02.2022 у сумі - 300 (триста) гривень та постанова про стягнення з нього виконавчого збору від 17.02.2022 у сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 97 копійок.

Позивач зазначив, що ніколи не брав кошти у борг у будь-якої фізичної або юридичної особи чи кредитної організації та йому не відомі підстави стягнення з нього будь-яких грошових коштів, тому вимушений звернутися до суду.

Враховуючи вищевказане просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, враховуючи порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторони не звертались до суду із клопотанням про слухання справи з викликом сторін.

Відповідач направив до суду заяву про визнання позовних вимог.

Проти стягнення витрат на правничу допомогу заперечував, оскільки позивач не надав відповідачу доказів.

Треті особи з поясненнями до суду не звертались, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що відносно позивача ОСОБА_1 21.12.2021 приватним нотаріусом Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі під №21597 про стягнення з позивача коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у розмірі - 19 219 (дев`ятнадцять тисяч двісті дев`ятнадцять) гривень 72 копійки.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.02.2022 ВП №68676226 державним виконавецем Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Гусейновою Г. Г. кизи відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №21597 виданого 21.12.2021 приватним нотаріусом приватним нотаріусом Солонець Т.М. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість в розмірі 19 219 (дев`ятнадцять тисяч двісті дев`ятнадцять) гривень 72 копійки та стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчий збір/основну винагороду у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 97 копійок. (а.с. 10,11)

Постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.02.2022 ВП №68676226 винесеною державним виконавецем Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Гусейновою Г. Г. Кизи для боржика ОСОБА_1 визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження:

-плата за користування автоматизованою системою виконавчого проваження у розмірі 69 гривень;

-винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 17 гривень 80 копійок;

-винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у розмірі 38 гривень 93 копійки;

-винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документу стягувачу) 57 гривень 47 копійок;

-винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 17 гривень 80 копійок.

Загальна сума мінімальних витрат: 300 гривень. (а.с. 12-14)

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2 Інструкції, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи:

-якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

-за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Крім того, пункт 3.3 Інструкції передбачає, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Як передбачено ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Сторони не надали до матеріалів справи копію виконавчого напису, тому суд позбавлений можливості встановити за який період та за яким кредитним договором стягнуто заборгованість.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Суду не надано первинних документів, оформлених відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тому суд позбавлений можливості перевірити суму нарахованої заборгованості, враховуючи що позивач заперечує вказаний у виконавчому написі розмір заборгованості.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15 (ЄДРСР № 71825964).

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

В той же час варто зауважити, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14-ц визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме в частині змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Тобто, на день вчинення виконавчого напису, редакція переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 21.12.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14.

Суду не надано доказів, що договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису був посвідчений нотаріально, а тому суд вважає, що з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин наявні правові підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та подання стягувачем неналежних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Зазначена позиція підтверджується зокрема Постановою ВС КЦС від 15.04.2020 р. по справі № 158/2157/17.

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому, суд також враховує, що відповідач позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню визнав, доказів, що боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем не надав, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З огляду на викладене, суд приходить висновку, що позов ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Солонець Тамара Миколаївна, Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач не надав вищезазначених документів. Більше того, не надано жодних документів, підтверджуючих фактичне понесення позивачем витрат.

Враховуючи зазначене, суд приходить висновку, що вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу не підтверджені та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подані позову.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 19, 76, 77, 81, 89, 131, 141, 263, 265, 273 ЦПК України, ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Солонець Тамара Миколаївна, Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 21597 від 21 грудня 2021 року, виданий приватним нотаріусом Солонець Тамарою Миколаївною про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» в розмірі 19 219 (дев`ятнадцять тисяч двісті дев`ятнадцять) гривень 72 копійки.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» судовий збір на користь ОСОБА_1 у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Відмовити ОСОБА_1 у стягненні витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до ХАРКІВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» місце знаходження юридичної особи: 08250, Київська область, м. Ірпінь, вулиця Стельмаха, будинок 9А, офіс 203, код ЄРДПОУ 35017877.

Третя особа: приватний нотаріус Солонець Тамара Миколаївна, місце знаходження: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), місце знаходження: 61001, м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, 7 поверх, .

Суддя В. С. Овсянніков