У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17.02.2023 Справа №607/2648/23

Провадження №2/607/1393/2023

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до Тернопільського національного технічного університету ім. І. Пулюя про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя, в якому просить: визнати порушеним право споживача за ЗУ «Про захист прав споживачів» на належну якість, потрібний асортимент, інформацію про продукцію, зобов`язати відповідача виконати зобов`язання, провести екзамени.

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України ( далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

За умовами ч.3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частина 1 ст. 177 ЦПК України визначає, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Крім цього, ч. 5 ст. 177 ЦПК України визначає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За змістом ч.1, 2, 4 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Під час вивчення матеріалів позовної заяви встановлено, що вони не відповідають вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, зокрема:

1. Зміст позовних вимог: «зобов`язати відповідача виконати зобов`язання, провести екзамени» є неконкретизованим, а саме за зазначено, які саме екзамени позивач просить зобов`язати відповідача провести.

В порушення вимог п. 5 ч.3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивачем у позовній заяві не зазначено доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не додано таких доказів до позовної заяви.

Так, у позовній заяві позивач зазначає, що він є споживачем послуг, що надаються відповідачем Тернопільським технічним університетом імені Івана Пулюя, а відтак на нього розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому посилається на договір №501Д-МО36 та відомість cерія 52356217, № 825 від невідомої дати.

Водночас, пунктом 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Преамбула Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

При цьому згідно з преамбулою Закону України «Про освіту» право людини на освіту є її конституційним правом, реалізацію якого здійснюють фізичні та юридичні особи, а забезпечують - державні органи та органи місцевого самоврядування у сфері освіти. Указаний Закон визначає, що заклади освіти здійснюють освітню діяльність, діючи як бюджетні установи, а також можуть надавати освітні послуги на договірних засадах.

Відтак визначальним критерієм для встановлення того, чи розповсюджується на здобувача освіти дія Закону України «Про захист прав споживачів», є встановлення порядку здобуття освіти на безоплатній основі чи на підставі укладеного договору.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний довести те, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Однак, позивач, зазначаючи себе споживачем послуг, які надає Тернопільський національний технічний університет імені Івана Пулюя, при зверненні до суду, не дотримався вищевказаних вимог процесуального закону, не зазначив у позовній заяві про отримання ним освіти у Тернопільському національному технічному університеті імені Івана Пулюя безоплатно чи шляхом укладення з відповідачем договору про надання освітніх послуг та не додав до позовної заяви доказів, які підтверджують такі обставини.

При цьому посилання позивача на договір №501Д-МО36 та відомість cерія 52356217, № 825 від невідомої дати, суд до уваги не бере, оскільки договір №501Д-МО36 до матеріал справ не доданий, а відомість cерія 52356217, № 825, не є належним підтвердженням отримання позивачем освіти у Тернопільському національному технічному університеті імені Івана Пулюя безоплатно чи шляхом укладення з ним договору про надання освітніх послуг, оскільки такий документ не відповідає вимогам ДСТУ 4163:2020 та не містить всіх необхідних реквізитів, зокрема, відсутній підпис уповноваженої посадової особи та печатка юридичної особи, які б засвідчували достовірність змісту такого документу.

Так само зі змісту долученої до позовної заяви копії подяки батькам, яка підписана ректором Тернопільського національного технічного університету ім. І.Пулюя Яснієм П.В., неможливо встановити дату видачі такої подяки, а також встановити, чи така подяка надана в межах виконання договору № 501Д-МО36.

2. Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач, просить звільнити його від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Однак зважаючи, що з поданої до суду заяви та доданих документів не вбачається за можливе встановити, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», відтак суд приходить до висновку, що позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання даної позовної заяви.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено одну вимоги немайнового характеру визнати порушеним право споживача на належну якість, потрібний асортимент, інформацію про продукцію, зобов`язати відповідача виконати зобов`язання, провести екзамени.

Розміри ставок судового збору визначені у частині другій статті четвертої Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до вимог п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою або фізичною особою підприємцем, сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб (1073,60 грн).

Таким чином, , позивачу необхідно сплатити 1073,60 грн гривень судового збору.

3. В порушення п. 1 ст. 177 ЦПК України, подаючи даний позов в електронній формі, позивач не додав до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення відповідачу копій поданих до суду документів.

З приводу посилань позивача у позовній заяві на необхідність витребування доказів у відповідачів, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах 2 та 3 статті 83 ЦПК України, тобто, для позивача, разом з поданням позовної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Однак, в порушення вимог ст. 84 ЦПК України позивач ОСОБА_1 не подав суду належне клопотання про витребування доказів із зазначенням доказу, який витребовується, обставин, які може підтвердити цей доказ, або аргументів, які він може спростувати, а також про вжиття ним заходів для отримання цього доказу самостійно та причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Крім того суд зауважує, що у разі подання клопотання про витребування судом доказу, позивач повинен надати докази неможливості самостійного отримання цього доказу.

Також, суд звертає увагу на існування відмінностей між витребуванням доказів, як способом забезпечення доказів, які в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви ч. 3 статті 116 ЦПК України), та витребуванням доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідного доказу, який неможливо отримати самостійно (дана заява не вирішується до відкриття провадження у справі). Ці процесуальні дії відрізняються метою їх вчинення, а також порядком виконання.

Суд зауважує, що до відкриття провадження суд позбавлений можливості вирішувати клопотання про витребування доказів в порядку 84 ЦПК України, при цьому роз`яснює позивачу, що за наявності підстав передбачених для забезпечення доказів позивач з метою їх отримання може звернутися до суду із відповідною заявою в порядку передбаченому параграфом 8 Глави 5 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення вищевказаних недоліків, зокрема:

1.подати позовну заяву у новій редакції у якій зазначити докази, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме наявність між сторонами правовідносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», зокрема отримання ним освіти у Тернопільському національному технічному університеті імені Івана Пулюя безоплатно чи шляхом укладення з відповідачем договору про надання освітніх послуг.

Позовну заяву подати до суду разом із доказами надіслання її копії іншим учасникам справи, а також із долученням до неї належним чином засвідчених копій документів, яким позивач обґрунтовує свої вимоги.

2. сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру у розмірі 1073,60 грн грн та подати суду оригінал платіжних документів про сплату судового збору, або ж надати суду належні докази, які б підтвердили наявність між сторонами правовідносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», що є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Крім цього, позивачу необхідно подати клопотання про витребування доказів з дотриманням вимог ст. 84 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Тернопільського національного технічного університету ім. І. Пулюя про захист прав споживачів - залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали суду, для усунення вказаних недоліків.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

СуддяН. Р. Кунець