Справа № 347/1711/22
Провадження № 22-ц/4808/217/23
Головуючий у 1 інстанції ГОРДІЙ В. І.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківсь кий апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Томин О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за заявою адвоката позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Косівської міської ради Івано-Франківської області про визначення місця проживання дитини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Боднарука Василя Васильовича на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області про повернення заяви про забезпечення позову, постановлену суддею Гордієм В.І. 21 листопада 2022 року в м. Косів Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Косівської міської ради Івано-Франківської області про визначення місця проживання дитини. (а.с.19-20).

У листопаді 2022 року представник ОСОБА_2 адвокат Боднарук В.В. звернувся із заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Косівської міської ради Івано-Франківської області про визначення місця проживання дитини. Просив визначити на період вирішення позовної заяви про встановлення місця проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання і реєстрації батька (а.с.1-2).

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2022 року заяву повернуто заявнику (а.с.9-10).

Не погодившись з даною ухвалою суду, представник ОСОБА_2 адвокат Боднарук В.В. подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що не погоджується із висновком суду, що представником заявника не подано до заяви жодних доказів на підтвердження факту проживання позивача за адресою, вказаною у заяві. В матеріалах справи, яка знаходиться на розгляді в Косівському районному суді Івано-Франківської області, є копія паспорта ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків позивача, копія довідки про склад сім`ї ОСОБА_2 та інші документи, які обґрунтовують позовну заяву і заяву про забезпечення позову.

Вважає необґрунтованим посилання суду на те, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України та зазначає, що в матеріалах справи є психологічна характеристика психоемоційного стану дитини та сімейних відносин з центру психологічної допомоги дітям «Серденько» від 05.11.2022 року. За результатами даного дослідження, дитина відчуває себе комфортно, проживаючи з батьком. Не зрозуміло, з яких причин судом не взято до уваги результати цього дослідження. Відповідачка зловживає алкогольними напоями, про що позивач неодноразово звертався із відповідними заявами в Косівський РВП. Також зазначає, що позивачка зареєстрована в АДРЕСА_1 в будинку житловою площею 77,4 кв.м. Однак, належить їй в цьому будинку тільки 1/6. Відповідачка нічого не робить, для налагодження стосунків з дочкою, навпаки безпідставно перешкоджає батькові, який створив нормальні умови для розвитку дитини.

На думку представника апелянта, суд з надуманих підстав вказав, що в матеріалах справи відсутні достатні дані для підтвердження місця проживання і реєстрації позивача, чим порушив вимоги ст. 4 ЦПК України. Вважає, що судом оскаржуваню ухвалою обмежено його право на доступ до правосуддя.

Також судом порушено строки розгляду даної заяви, оскільки така ним подана 17.11.2022 року, про що свідчить штамп суду на заяві. А оскаржувана ухвала постановлена 22.11.2022 року. Тому посилання суду на те, що розгляд таких заяв проводиться не пізніше двох днів з моменту її надходження, є безпідставним. При цьому судом проігноровано вимогу представника позивача та самого позивача про проведення розгляду справи з їх участю.

Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову (а.с.13-14).

Сторони правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з положень статті 153 ЦПК України, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст..151 цього Кодексу, повертає її заявнику. Враховуючи, що представником заявника не подано до заяви жодних доказів на підтвердження факту проживання позивача за адресою, вказаною у заяві, що з огляду на спосіб забезпечення позову має важливе значення для вирішення вказаної заяви по суті, дійшов висновку про повернення заяви заявнику.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Встановлено, що ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2022 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику разом з усіма доданими до неї документами (а.с.9-10).

Відповідно до частини 1 ст.4,ч.1 статті 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Види забезпечення позову передбачені ч.1 ст.150 ЦПК України, а вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову передбачені статтею 151 ЦПК України.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як передбачено ч.10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відсутність доказів на підтвердження факту проживання за адресою позивача за адресою, вказаною у заяві, не є підставою для повернення заяви про забезпечення позову, оскільки ці питання суд першої інстанції з`ясовує у передбаченому ст. 153 ЦПК України порядку.

Так, за змістом норм ч.3,4 ст.153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову,або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Із змісту заяви про забезпечення позову встановлено, що в ній міститься достатньо інформації щодо предмета забезпечення, як того вимагає стаття 151 ЦПК України. Так, заявником обґрунтовано необхідність заходу забезпечення позову, а саме ним наведені мотиви та підстави забезпечення позову у такий спосіб, який він вважав необхідним, а тому питання щодо неповноти та переконливості інформації могло бути вирішене судом шляхом виклику заявника для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Виходячи з наведеного колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції формально підійшов до перевірки відповідності зазначеної заяви вимогам частини першої статті 151 ЦПК України, що не відповідає визначеній у ст. 2 ЦПК України меті цивільного судочинства та принципам верховенства права та пропорційності, ст.ст. 10, 11 цього ж Кодексу.

За таких обставин вказана заява про забезпечення позову підлягала вирішенню по суті без застосування наслідків, передбачених ч. 10 ст. 153 ЦПК України, оскільки заява не містить недоліків, при яких суд повинен її повернути заявнику.

Щодо посилань представника апелянта на розгляд заяви про забезпечення позову без участі заявника та його представника, слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Виходячи із вищевикладеного, оскаржену ухвалу суду першої інстанції від 21 листопада 2022 року не можна вважати законною та обґрунтованою, висновки суду першої інстанції про невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам ст. 151 ЦПК України є помилковими і не ґрунтуються на вимогах згаданих вище норм цивільного процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, оскільки вона була постановлена із порушенням норм процесуального права, що призвело до порушення порядку розгляду заяви про забезпечення позову.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув заяву, маючи можливість вирішити її по суті.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалів до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Боднарука Василя Васильовича задовольнити.

Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області про повернення заяви про забезпечення позову від 21 листопада 2022 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 02 лютого 2022 року.