провадження № 2/752/1623/23
УХВАЛА

30.01.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання представника позивача за первісним позовом про застосування заходів процесуального примусу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.10.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

В січні 2022 року до суду від представника ОСОБА_3 надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

26.01.2022 року протокольною ухвалою суду зазначений зустрічний позов було прийнято до провадження та об`єднано із первісними позовом.

В лютому 2022 року до суду від представника відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічний позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні зустрічного позову відмовити, а також в порядку ст. 93 ЦПК України представник відповідача просив позивача за зустрічним позовом надати відповіді на запитання.

Крім того, в червні 2022 року до суду від представника відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічний позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні зустрічного позову відмовити, а також в порядку ст. 93 ЦПК України представник відповідача просив позивача за зустрічним позовом надати відповіді на запитання.

Також в червні 2022 року від представника позивача за первісним позовом надійшло клопотання про зобов`язання відповідача надати відповіді на запитання.

04.10.2022 року в підготовчому судовому засіданні були вирішені клопотання сторін, в тому числі зобов`язано відповідача за первісним позовом надати відповіді на запитання сторони позивача.

В січні 2023 року до суду від представника позивача за первісним позовом надійшло клопотання, в якому сторона позивача просила застосувати до відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 заходи процесуального примусу, оскільки, останнім, не було надано відповіді у встановленому законом порядку на запитання, які неодноразово ставились позивачем, що свідчить про недобросовісність виконання відповідачем процесуальних обов`язків та про наявність підстав для застосування до відповідача заході процесуального примусу.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача за зустрічним позовом в судове засідання не з`явилась. Суду подала письмове клопотання про закінчення підготовчого судового засідання без участі відповідача та його представника, та в задоволенні позовних вимог відмовити. Про причини поважності не надання відповідей на запитання сторони позивача, в порядку ст. 93 ЦПК України, представник відповідача суд не повідомила.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути клопотання сторони позивача за первісним позовом за наведеної явки сторін.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч. 1 ст. 42 ЦПК України).

Права та обов`язки представника учасників справи визначені ч. ч. 1, 2 ст. 43 ЦПК України. Зокрема, учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами. Учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦПК України, у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, на учасників судового процесу та їх представників покладено обов`язок добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Цивільне процесуальне законодавство України містить невичерпний перелік дій, які суд може визнати зловживанням процесуальними правами.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини наголошував, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»).

Згідно з ч. 4 ст. 44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали (ст. 143 ЦПК України).

Види заходів процесуального примусу визначені ч. 1 ст. 144 ЦПК України, а саме: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф.

Судом встановлено, що представник відповідача за зустрічним позовом у відзиві на зустрічний позов просив позивача надати відповіді на запитання, а також представником позивача за первісним позовом також заявлялось клопотання про зобов`язання відповідача надати у встановленому законом порядку відповіді на запитання, яке в ході розгляду справи було задоволено судом.

Однак, стороною відповідача за первісним позовом у встановленому законом порядку відповіді на запитання сторони позивача надано не було, як і не було наведено поважні причини ненадання відповідей у встановленому законом порядку.

Поруч із цим, стороною відповідача за первісним позовом було подано до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника, без зазначення причин неможливості надання відповіді на запитання сторони позивача.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги неналежне виконання вимог щодо надання відповідей на запитання в порядку ст. 93 ЦПК України, суд вважає за необхідне застосувати до відповідача за первісним позовом захід процесуального примусу у виді попередження, а тому клопотання сторони позивача за первісним позовом підлягає задоволенню

Керуючись ст. ст. 43, 44, 143, 144, 148 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

клопотання представника позивача за первісним позовом про застосування заходів процесуального примусу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, задовольнити.

Застосувати до відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 захід процесуального примусу у виді попередження, у зв`язку з невиконанням процесуального обов`язку щодо надання відповідей на запитання представника позивача за первісним позовом.

Попередити відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 , що у випадку невиконання процесуальних обов`язків визначених ст. 43 ЦПК України до нього будуть застосовані більш суворі заходи процесуального примусу, а постановлення цієї ухвали і застосування заходів процесуального примусу не звільняє учасника справи від виконання його процесуальних обов`язків.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.П. Чередніченко