Справа № 264/5201/21
Провадження № 8/0203/2/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Шрамко Л.Л.,

з участю секретаря - Медведєвої А.В.,

представника заявника - ОСОБА_1 ,

представника стягувача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Дніпрі в режимі відеоконференції за допомогою сервісу Easycon заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.10.2021 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.10.2021 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 27.07.2021.

ОСОБА_3 заяву обґрунтовує тим, що з 04.09.1999 року вони з ОСОБА_4 (заявником оскаржуваного наказу) перебували у шлюбі. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (на даний час досяг повноліття) та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.09.2021 року, за позовною заявою ОСОБА_4 , рішенням Жовтневого районного суду м. Запорiжжя шлюб мiж ними було розірвано.

При постановленні судового наказу Iллічівським районним судом м. Марiуполя суду не були вiдомі наступні факти, а саме: протягом останніх років, а саме з 2017 року, незважаючи на зареєстроване мiсце проживания: АДРЕСА_1 , він та ОСОБА_4 , а також їх дiти, проживають у м. Запоріжжі. Донька Марiя навчається в Запорiзькому багатопрофільному ліцеї № 62, а син Iлля в Запорізькому національному університеті. Останнє місце проживания однією сім`єю: АДРЕСА_2 , яку він винаймав за договором оренди вiд 16.11.2020 року та в якій вони проживали разом до розірвання мiж ним та ОСОБА_4 стосунків. Так, задовго до звернення ОСОБА_4 з заявою про видання судового наказу, який переглядається, а також на час прийняття наказу i на даний час, ОСОБА_4 , він та дiти постiйно проживали та проживають у м. Запоріжжі.

На даний час вони з ОСОБА_4 проживають у м. Запоріжжi окремо. З початку липня 2021 року він мешкає у АДРЕСА_3 . Фактична адреса мешкання ОСОБА_4 йому невідома.

3 26 липня 2021 року їхня неповнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постiйно проживає разом з ним, в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить його сестрі ОСОБА_7 та якою він користується на підставі нотаріально посвідченої довіреності.

Рiшення про проживання разом з ним доньки прийняли за їх з ОСОБА_4 згоди. Саме він приймає активну участь у щоденному утриманні та вихованні доньки, в її навчанні, розвитку, медичному забезпеченні, а також сплачує всі витрати, пов`язані з її навчанням та утриманням. Крiм того, він утримує сина ОСОБА_8 , який є повнолітнім та наразі навчається в Запорізькому національному університеті, у тому числі i сплачує за його навчання.

Заявник посилається на те, що зазначені обставини є нововиявленими, в розумінні положень ст. 423 ЦПК України, оскільки пiд час розгляду заяви ОСОБА_4 про видачу судового наказу, враховуючи особливий порядок розгляду таких заяв, вказані обставини, а саме: з ким із батькiв та де саме проживає неповнолітня донька ОСОБА_9 , хто із батькiв утримує доньку, не були предметом дослідження, цим обставинам не надавалась оцінка, тоді як вони суттєво впливають на висновки суду пiд час винесення судового наказу.

Крiм того, зазначає, що необхідно врахувати i той факт, що при винесенні судового наказу, який оскаржується, не розглядалася обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. А тому, просить задовольнити заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого 11.10.2021 року у справі № 264/5201/21, скасувати судовий наказ у зв`язку з нововиявленими обставинами та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 про видачу судового наказу на стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи головуючим у справі визначено суддю Шрамко Л.Л.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2023 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2023 року за клопотанням представників сторін вирішено проводити судове засідання в режимі відеоконференції їз застосуванням системи відеоконференцзв`язку «Easycon».

21.02.2023 року представник стягувача ОСОБА_4 від 11.10.2021 р., просив відмовити у перегляді судового наказу. Послався на те, що доводи боржника, що спільна донька сторін ОСОБА_9 у спірний період проживала з боржником,а тому у нього відсутні обоїзок по сплаті аліментів, є необґрунтованими.

Так, у червні 2021 року була подана заява про розірвання шлюбу, де було вказано, що вже понад 4 місця до дати подання позову боржник проживає окремо від заявниці та доньки, ОСОБА_3 проживав разом з іншою жінкою.

Оскільки ОСОБА_3 проживав окремо та нерегулярно надавав кошти на утримання доньки ОСОБА_9 , ОСОБА_4 26.07.2021 року звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу. В заяві заявниця вказала, що з січня 2021 року вона разом з донькою ОСОБА_9 проживають окремо від ОСОБА_3 . Спірний судовий наказ було видано 11.10.2021 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2021 року у справі № 331/3349/21 шлюб між сторонами було розірвано.

Відтак, як станом на дату подання позову про розірвання шлюбу, так і станом на дату подання заяви про видачу судового наказу, ОСОБА_4 з донькою проживала окремо від ОСОБА_3 , що останнім і не заперечується.

ОСОБА_4 не заперечує, що донька ОСОБА_9 декілька днів на тиждень постійно гостювала у батька, оскільки сторони не мали спору про визначення місця проживання дитини.

Однак, більшість часу донька ОСОБА_9 у спірний період проживала саме разом з матір`ю ОСОБА_4 в орендованій квартирі. ОСОБА_4 повністю забезпечувала доньку продуктами харчування, одягом, разом з нею відвідувала лікарів та навчальний заклад.

Докази, які були долучені ОСОБА_3 до своєї заяви не містять беззаперечних доказів того, що з липня 2021 року донька постійно проживала з ним.

Єдиним доказом проживання доньки з ОСОБА_3 є лист ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» від 30.11.21 року «про розгляд звернення», проте, цей документ не може вважатись належним доказом, адже: ОСОБА_3 жодним чином не обґрунтував чому саме ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» уповноважений видавати подібні документи; чи утворено станом на липень 2021 року за адресою АДРЕСА_3 ОСББ, оскільки саме ця організація у випадку її утворення повинна складати такі довідки; неможливо перевірити чи дійсно сусідка ОСОБА_10 зареєстрована або проживає за вказаною нею у листі адресою, адже ОСОБА_3 не надано копію її паспорту.

Вказаний лист не може бути беззаперечним доказом спільного проживання ОСОБА_3 з донькою, доказів зворотного матеріали справи не містять.

ОСОБА_3 зазначає що начебто він утримає повнолітнього сина та надав доказ оплати послуг за навчання.

Однак, вимога сплати аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є безспірною, незалежно від того, скільки у боржника є дітей.

Крім того, зазначив, що старший син не перебуває на утриманні ОСОБА_3 , син сторін ОСОБА_11 проживає окремо від батьків, офіційно працює та отримує зарплату. ОСОБА_3 оплатив послуги за навчання сина лише тоді, коли ОСОБА_4 повідомила, що збирається подавати позов про розірвання шлюбу та хоче вирішити питання аліментів, а тому суд не повинен брати до уваги наявність у сторін повнолітнього сина, який сам себе забезпечує.

Крім того, довідка зі школи доньки та договір оренди взагалі не мають відношення до предмету спору та не можуть бути доказом, оскільки не підтверджують та не спростовують позиції сторін.

Також зазначає, що станом на дату складання даних заперечень донька ОСОБА_9 проживає разом із ОСОБА_4 у Німеччині, знаходиться повністю на утриманні матері, ОСОБА_3 участі в цьому не приймає, гроші не висилає.

Вважає, надані боржником докази не підтверджують проживання доньки разом з батьком у спірний період та просить суд відмовити ОСОБА_3 в задоволенні його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити судовий наказ в силі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 , - адвокат Шулякова М.В. підтримала заяву та просила її задовольнити. Зазначила, що заявнику не було відомо про винесення судового наказу, а суду було невідомо про існування вказаних фактів щодо проживання дитини, що є підставою для відмови у стягненні аліментів..

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, з мотивів наведених у запереченнях.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 11.10.2021 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області видано судовий наказ яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ набрав законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно ч. 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова, або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 423 ЦПК України, при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як вбачається із змісту поданої заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, та з пояснень представником ОСОБА_3 адвокатом Шуляковою М.В., наданих в судовому засіданні, як на підставу для перегляду судового наказу остання посилається на те, що ОСОБА_3 на момент постановлення судового наказу від 11.10.2021 р. проживав однією сім`ю з дружиною та дітьми. З 26.07.2021 їхня неповнолітня дочка ОСОБА_9 постійно проживає разом з ним, в квартирі, яка належить його сестрі та саме він приймає активну участь у щоденному утриманні доньки ОСОБА_9 , її вихованні та навчанні, розвитку та медичному забезпеченні, також сплачує усі витрати по її навчанню. Крім того, утримує повнолітнього сина ОСОБА_12 , який навчається в університеті та сплачує за його навчання.

Вказані обставини не мають істотного значення для розгляду заяви про видачу судового наказу, оскільки не містять підстав для відмови у видачі судового наказу, передбачених ст. 165 ЦПК України.

Те, що ОСОБА_3 на час видачі судового наказу проживав разом із дружиною та дітьми, жодним чином не робить для нього ці обставини нововиявленими у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини - справа "Желтяков проти України" (п. 42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Крім того, суд враховує, що згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Українивід 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до статті 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Щодо норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, то обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, оскільки під час видачі судового наказу, враховуючи особливий порядок розгляду заяв про видачу судового наказу, під час якого суд не перевіряє обґрунтованість заявлених стягувачем вимог, суддею було дотримано вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України. Посилання представника заявника на те, що заявнику не було відомо про винесення судового наказу, не є такою обставиною.

Оскільки підставами для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України є виключно такі істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, належить відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити судовий наказ в силі, що не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Заявник не позбавлений можливості звернутись до суду в порядку позовного провадження з вимогами про звільнення від сплати аліментів, з наданням відповідних доказів, на які він посилається у заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обствинами.

Керуючись ст.ст. 259, 260-261, 354, 429 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.10.2021 року у справі № 264/5201/21 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Судовий наказ Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.10.2021 року у справі № 264/5201/21 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 27.07.2021 - залишити в силі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 23 лютого 2023 року.

Суддя Л.Л. Шрамко