Справа № 755/1708/22
Провадження № 2/369/1502/23
РІШЕННЯ

Іменем України

16.02.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в м. Києві в залі судових засідань Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 755/1708/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу за попереднім договором купівлі-продажу квартири та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення авансу за попереднім договором купівлі-продажу квартири та відшкодування моральної шкоди.

04.02.2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва постановлено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу за попереднім договором купівлі-продажу квартири та відшкодування моральної шкоди передати за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

20.05.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу за попереднім договором купівлі-продажу квартири та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0966 та, кадастровий номер якої - :03:007:5242.

Вказана земельна ділянка на якій буде побудовано житловий будинок належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого Михальченко М.М., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 14.03.2019 року за реєстровим № 805, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.03.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224.

Попередній договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 399.

Відповідно до умов Договору, сторони домовились, що ціна продажу квартири становить 311040,00 гривень, що на день укладення Договору становить 11520,00 доларів США.

На підтвердження намірів сторін, відповідно до п. 4 Договору, покупець передав, а продавець прийняв передоплату у вигляді авансу в розмірі 257040,00 гривень, що на день укладення еквівалентно 9520,00 доларів США. Залишок суми у розмірі 54000,00 гривень, що на день укладення Договору еквівалентно 2000,00 доларів США покупець зобов`язується сплатити під час підписання основного договору.

Основний договір купівлі-продажі квартири має бути нотаріально посвідченим не пізніше 31.03.2020 року.

Втім, у передбачений попереднім договором строк сторони не уклали договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна і можливість його укладання в майбутньому відсутня. Оскільки будинок взагалі не збудований і наданий час взагалі не будується, що підтверджується фотокопіями будівництва.

На неодноразові усні звернення стосовно повернення сплачених коштів, відповідач жодним чином не реагує, кошти не повертає.

Разом з тим, позивачці стало відомо, що 01.04.2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , по АДРЕСА_3 на земельній ділянці площею 0,0322 га, кадастровий номер якої - :03:007:5588.

Окремо слід зазначити, що відповідно до публічної кадастрової карти України про право власності та речові права на земельну ділянку, земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:5242 на даний час взагалі не існує.

На думку позивача, вказане вище свідчить про відсутність намірів відповідача у будівництві багатоповерхового житлового будинку у відповідності до умов попереднього договору укладеного з позивачкою.

З огляду на викладене та в зв`язку з тим, що у передбачений попереднім договором строк сторони не уклали договору купівлі-продажу квартири, слід дійти висновку, що платіж, переданий позивачкою відповідачеві за попереднім договором, є авансом та підлягає поверненню власникові в розмірі 257040,00 гривень.

Визначаючи розмір моральної шкоди по даній справі слід врахувати, що в результаті неправомірних дій відповідача, невиконанням відповідачем своїх цивільно-правових обов`язків, порушенням законних прав та інтересів позивача призвела моральних та душевних страждань. Оскільки, хвилювання змінили нормальний життєвий уклад та ті обставини, що досить тривалий час змушена винаймати житло, а також позбавлена можливості користуватися власним житлом, яке мала намір придбати у відповідача, що додатково створювало дискомфорт для повноцінного життя.

Відповідач всупереч своїм пропозиціям, не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, що призвело до безпідставної передачі останньому спірних грошових коштів, які останній відмовляється повернути, втраті часу та зусиль, не отримання бажаного результату від отриманої послуги, чим порушено законні права та інтереси позивачки.

Таким чином дії відповідача спричинили позивачці моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, втраті сну, сильному нервово-емоційного стресу та хвилюванні, оскільки втратила значну кількість грошових коштів, які передала відповідачу та не могла користуватися своїм майном (коштами) протягом тривалого часу. Так як, укладаючи попередній договір цілком правомірно розраховувала на придбання квартири у відповідача та відповідним чином організовувала свої дії та своє приватне життя для того, щоб в подальшому вселитися в квартиру. Однак, через неузгоджені дії відповідача, змушена докладати значних зусиль, часу та коштів для нормалізації життєвих зв`язки.

На підставі вище наведеного, позивач просила суд (з врахуванням уточнених вимог), стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 авансовий платіж за попереднім договором про укладення договору купівлі-продажу квартири від 26.03.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В. та зареєстрованого і реєстрі за № 399, розмірі 257040,00 гривень, завдану моральну шкоду з розмірі 40000,00 гривень та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24500,00 гривень - витрати на професійну правничу допомогу та 3466,60 гривень судового збору.

29.11.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача через канцелярію суду зареєстрував клопотання, в якому просив суд, здійснювати розгляд справи за його та позивача відсутності, вимоги позову підтримав у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково із таких підстав.

Судом встановлено, що 26.03.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , по АДРЕСА_3 на земельній ділянці площею 0,0966 га, кадастровий номер якої - :03:007:5242.

Вказана земельна ділянка на якій буде побудовано житловий будинок належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого Михальченко М.М., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 14.03.2019 року за реєстровим № 805, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.03.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224.

Попередній договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 399.

Відповідно до умов Договору, сторони домовились, що ціна продажу квартири становить 311040,00 гривень, що на день укладення договору становить 11520,00 доларів США.

На підтвердження намірів сторін, відповідно до п. 4 Договору, покупець передав, а продавець прийняв передоплату у вигляді авансу в розмірі 257040,00 гривень, що на день укладення еквівалентно 9520,00 доларів США. Залишок суми у розмірі 54000,00 гривень, що на день укладення Договору еквівалентно 2000,00 доларів США покупець зобов`язується сплатити під час підписання основного договору.

Основний договір купівлі-продажі квартири мав бути нотаріально посвідченим не пізніше 31.03.2020 року.

Однак відповідачами не виконано зобов`язання щодо повернення грошових коштів, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу положень статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, де відповідно до умов Попередніх Договорів визначено термін укладення основних Договорів.

Принцип належного виконання зобов`язання, визначений чинним законодавством України, полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами, щодо належного предмету, у належний спосіб, у належний строк (термін), у належному місці.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку ( у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Статтею 26 Віденської конвенції про право міжнародних договорів закріплено принцип pacta sunt servanda, відповідно до якого кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватися. Відповідач знав про порушення ним умов Договору, оскільки Будинок не було побудовано та введено в експлуатацію, тому мав повернути грошові кошти прийняті в вигляді авансу в сумі 257040,00 гривень, проте ним не було здійснено таких дій.

Відповідачем було порушено зобов`язання, визначені умовами Договорів, укласти з позивачем основний договір купівлі-продажу квартири, визначений в Попередньому Договорі. З огляду на викладене правовідносини, які виникли між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з повернення грошових коштів кредитору.

Крім того, обов`язок відповідача повернути позивачу грошові кошти випливає також з положення частини першої статті 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов`язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства.

Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на стягнення компенсації моральної шкоди.

Оскільки, відповідач всупереч своїм пропозиціям, не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, що призвело до безпідставної передачі останньому спірних грошових коштів, які останній відмовляється повернути позивачу, втраті часу та зусиль, не отримання бажаного результату від отриманої послуги, спричинили позивачці моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, втраті сну, сильному нервово-емоційному стресі та хвилюванню.

Так, в ухвалі від 13.11.2019 року у справі № 216/3521/16-ц колегія КЦС ВС зазначила наступне. Очевидно, що різний підхід до стягнення збитків та компенсації моральної шкоди і, відповідно, різні умови для застосування статей ЦК України (зокрема, 22 і 23), не можуть розглядатися в контексті динамічного розвитку судової практики і забезпечити розумну передбачуваність судових рішень. Колегія суддів вважає, що компенсація моральної шкоди за порушення цивільно-правового договору може бути стягнута на підставі ст. 23 ЦК України навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено і таких вказівок не містять норми ЦК України чи іншого закону, що регулюють відповідний вид договору.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 01.09.2020 року, розглянувши справу № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19), зробила висновок щодо застосування норм права: «Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства».

Враховуючи викладене, суд вбачає підстави для часткового відшкодування позивачу відповідачем моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

Крім того, заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.05.2022 року у справі № 755/1708/22 у відповідності до ч. 7 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Згідно із ст. 138 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду представником позивачів надано: копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 21.01.2022 року № 21/01/2022, копію додаткової угоди від 21.01.2022 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 21.01.2022 року № 21/01/2022 та копію акту прийому-передачі наданих послуг від 08.02.2023 року

Як вбачається із матеріалів справи, позивач довів належними доказами, що поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 24500,00 гривень, у зв`язку із чим дана сума витрат підлягає стягненню з відповідача.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу за попереднім договором купівлі-продажу квартири та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 ) 257040 (двісті п`ятдесят сім тисяч сорок) гривень 00 копійок основного боргу, 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, 24500 (двадцять чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок витрат на правову допомогу та 2899 (дві тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять) гривень 00 копійок витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 20.02.2023 року.

Суддя А.В. Янченко