Справа № 946/8908/22
Провадження № 2/946/181/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 лютого 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої - судді: Бальжик О.І.

за участю секретаря: Сивакова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Ізмаїльської міської ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

І. Суть позовної заяви

1.1. 22 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яким просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відношенні малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також позивач просив визначити місце проживання малолітньої дитини разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка у вересні 2021 року залишила дочку проживати разом з позивачем та з того часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Так, відповідачка не приділяє увагу вихованню дочки, не здійснює за нею належний догляд та контроль, не піклується про її духовний і фізичний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, не цікавиться її здоров`ям, не створює умови для її всебічного розвитку, а також не проявляє до доньки батьківської уваги та турботи.

ІІ. Процедура та позиції сторін

2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 22.12.2022 року, справа №946/8908/22 передана на розгляд судді Бальжик О.І.

2.2. 04.01.2023 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні.

2.3. 24.01.2023 року позивач подав заяву про залишеннябез розгляду позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини.

2.4. 08.02.2023 року ухвалою суду позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитинизалишено без розгляду, продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Ізмаїльської міської ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав.

2.5. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, звернувшись із заявами про підтримання та визнання позовної заяви, відповідно, та розгляд справи у їх відсутність.

2.6. Представник третьої особи,будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову.

2.7. Під час розгляду справи повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України.

ІІІ. Фактичні обставини та докази на їх підтвердження

3.1. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 360 від 07.08.2012 року (а.с.12).

3.2. Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 10.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 9, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

3.3. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.12.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.14).

3.4. ОСОБА_2 залишила малолітню ОСОБА_3 батькові у вересні 2021 року. Такі дії вона пояснила тим, що у неї не було роботи, житла, коштів. В пошуках роботи вона планувала виїхати за кордон. Мати дитини, ОСОБА_2 , не має бажання бачити доньку та брати участь у її житті, ухиляється від виховання доньки, свідомо нехтує своїми обов`язками, не проявляє до дитини материнської уваги та турботи, родинні стосунки не підтримує, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться успіхами доньки ні в письмовій, ні в усній формі, тобто фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків.

На теперішній час малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , навчається у 4 класі прибуткового закладу освіти «Приватна гімназія «Стежинка».

Згідно з актом обстеження від 12.01.2023 року сім`я проживає у приватизованій квартирі, яка складається з 2 кімнат, кухні, санвузла, опалення центральне, в наявності всі комунікації. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. У дитини є окрема кімната зі всіма зручностями, чисто, охайно, затишно. Малолітня забезпечена сезонним одягом, продуктами харчування, шкільним приладдям, технічними засобами для дистанційного навчання (а.с.33-34).

3.5. Приватним нотаріусом Гіренко М.М. завірено заяву ОСОБА_2 про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав у відношенні доньки ОСОБА_3 (а.с.31).

3.6. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за №01/21-70 від 20.01.2023 року ОСОБА_2 визнано за доцільне та в інтересах дитини позбавити батьківських прав відносно малолітнього доньки - ОСОБА_3 (а.с.33-34).

ІV. Оцінка та висновки судді

4.1. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

4.2. Згідно ч.ч.7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

4.3. Стаття 141 СК України визначає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

4.4. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

4.5. Частиною 4 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

4.6. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

4.7. Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

4.8. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.141 ч.2 СК України).

4.9. Пунктами 4, 5, 6 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

4.10. Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами.

4.11. Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30 березня 2007 року роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

4.12. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

4.13. ОСОБА_2 позов та обставини позову визнала у повному обсязі (а.с.29).

4.14. За таких обставин, суд вважає, що відповідачка дійсно не виконує своїх батьківських обов`язків, оскільки не приділяє увагу вихованню дитини, не здійснює за нею належний догляд та контроль, не піклується про її духовний і фізичний розвиток, не забезпечує її необхідним харчуванням, не цікавиться її здоров`ям, не створює умови для отримання ним освіти, а також не проявляє до неї материнської уваги та турботи.

4.15. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити, так як позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає найвищим інтересам дитини.

Керуючись ст.ст. 150, 164 СК України, ст.ст.11-13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (адреса: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Незалежності, б.62, 3), про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

2. Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 08.02.2023 року.

Суддя: О.І.Бальжик