Справа № 146/679/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2023 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Райковської О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Вапнярської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про визнання недійсними відмови від спадщини, свідоцтва про спадщину та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Вапнярської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 19 липня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

16 серпня 2022 року Вапнярською селищною радою було подано відзив на позовну заяву, згідно якого остання просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також зазначено, що 08 квітня 2015 року ОСОБА_3 у відповідності до ст. 1273 ЦК України подав заяву про відмову від спадщини за заповітом та спадщини за законом. Дана заява є доказом про обізнаність позивача, в наявності заповіту на його ім`я.

16 серпня 2022 року представник позивача ОСОБА_3 адвокат Семко В.М. подав заяву про залучення співвідповідачів.

Ухвалою від 16 серпня 2022 року залучено до справи в якості співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_2

22 вересня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою до Вапнярської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про збільшення розміру позовних вимог.

24 жовтня 2022 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити позивачеві у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 01 листопада 2022 прийнято до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4

ОСОБА_4 залишив на його ім`я заповіт, посвідчений 04 грудня 2007 року. Про наявність заповіту позивач дізнався 17 червня 2022 року, після звернення до Тульчинської державної нотаріальної контори. Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Вербова Тульчинського району Вінницької області. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право власності на спадщину в зв`язку з пропущенням шестимісячного терміну. Своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зміг у зв`язку з тим, що йому не було відомо про наявність заповіту на його ім`я.

Також позивач вказав, що 13 вересня 2022 року під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 , в порушення діючих норм законодавства України, не повідомивши нотаріуса про наявність спору на спадкове майно належне ОСОБА_4 , оформив на своє ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом, на час отримання ним свідоцтва, у Томашпільському районному суді перебувала цивільнам справа за його позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що було порушено його права, як спадкоємця після смерті ОСОБА_4

13 грудня 2022 року закрито підготовче судове засідання .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 адвокат Семко В.М. позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Пояснює, що позивач ОСОБА_3 не знав про наявність заповіту, тому не звернувся з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Вказав, що існує відмова позивача від спадщини, яка посвідчена через сім років після смерті батька позивача секретарем Вербівської сільської ради. Вважає, що дана відмова не відповідає нормам ЦК України. Також просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 . Оскільки при його видачі порушено право позивача.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, просить в позові відмовити, оскільки він є безпідставним. Вказав, що позивач знав про існування заповіту. Сам написав відмову від прийняття спадщини після смерті батька.

Представник Вапнярської селищної ради в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника, просить в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов визнає.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку з таких підстав.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вербова Томашпільського району Вінницької області, відповідний актовий запис № 6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Згідно із копії заповіту, посвідченим секретарем Вербівської сільської ради Накорнєєвою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 82, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належний йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, земельну ділянку біля будинку, заповів своєму синові ОСОБА_3 (а.с.135).

Позивач звернувся до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , однак, йому 17 червня 2022 року було відмовлено, у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини (а.с.8).

З наданої копії спадкової справи № 283/2015 видно, що до Томашпільської державної нотаріальної контори з заявою 28 липня 2015 року звернувся ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті матері ОСОБА_5 та 13 вересня 2022 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_5 на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_2 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , спадкоємицею якого за законом була дружина ОСОБА_5 , яка спадщину прийняла, але не оформила спадкових прав, яке він прийняв (а.с.83).

13 вересня 2022 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом про те, що після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем є ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з господарськимибудівлями та спорудами під номером дванадцятим, розташованого в АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 30 жовтня 2005 року виконавчим комітетом Вербівської сільської ради на підставі рішення виконавчого комітету цієї ж сільської ради від 30 жовтня 2005 року за № 31 та зареєстрованого в КП «Могилів- Подільському міжрайонному бюро технічної інвентаризації» 05 січня 2006 року в книзі № 2 за № 266, реєстраційний номер 13482278, спадкоємицею якого за законом була дружина ОСОБА_5 , яка спадщину прийняла, але не оформила спадкових прав (а.с.131).

Також в матеріалах справи є заява позивача ОСОБА_3 від 08.04.2015 року про те, що він відмовляється від спадщини, що залишилась після смерті батька ОСОБА_4 , згідно заповіту посвідченого Вербівською сільською радою від 04.10.2007 року за реєстром № 82 та спадщини за законом (а.с.19).

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропущення строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.1 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п.24 своєї Постанови №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" зазначив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Крім цього, позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1-2 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_3 не надав належних та допустимих доказів того, що не подання у встановлені законом строки до нотаріальної контори письмової заяви про прийняття спадщини було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку з чим позивач не виконав свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд не може взяти до уваги твердження представника позивача, про те, що строки пропущені через необізнаність про наявність на ім`я позивача заповіту, тому що заява про відмову від спадщини свідчить, що позивач знав про заповіт ще у 2015 році, проте ні до суду, ні до нотаріуса не звертався.

Так, відмова складена в порушення строків передбачених ст.1270 ЦК України, однак на суть справи дана обставина не впливає, тобто не може слугувати підставою для задоволення позову, оскільки шестимісячний строк пропущено.

Щодо самої відмови, яку просить позивач визнати недійсною, суд вважає, що написання такої заяви поза строком визначеним законом не є підставою для такого визнання.

Також щодо визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (ст. 1301 ЦК України).

Як роз`яснено у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Позивачем також не було надано достатніх доказів, які б свідчили про те, що відповідач не мав права на спадкування за змістом ст. 1224 ЦК України.

Отже, пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку, відтак правом на спадкування скористалися інші спадкоємці, тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 76, 81, 83 ЦПК України, ст. 1220, 1223,1272,1296,1301 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Вапнярської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про визнання недійсними відмови від спадщини, свідоцтва про спадщину та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити в повному обсязі.

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя: І. В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 09 лютого 2023 року.