Справа № 367/6906/19
Провадження № 2/367/910/2023
У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2023 Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

при секретарі судових засідань Валюх В.І.,

прокурора Годлевської-Коновалової А.,

представника відповідача Чайка І.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області справу за позовною заявою Бучанської окружної прокуратури Київської області, в інтересах держави в особі: Київського обласного та по м.Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства "Київське лісове господарство", до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування наказу, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду в інтересах держави в особі: Київського обласного та по м.Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства "Київське лісове господарство" звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування наказу, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

В підготовчому судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Чайка І.В. заявлено клопотання про залишення позову без розгляду в порядку ст. 257 ЦПК України по тим підставам, що звертаючись до суду з даним позовом в інтересах держави в особі ДП «Київське лісове господарство, прокурор порушив приписи абз. 3 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до яких не допускається здійснення прокурором представництва інтересів держави в особі державних компаній.

В підготовчому судовому засіданні прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області Годлевська-Коновалова А. проти задоволення клопотання заперечувала.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились.

До суду від представника Державного підприємства "Київське лісове господарство" надходили пояснення, згідно яких просили справу розглядати без їх участі.

До суду від представника Головного управління Держгеокадастру у Київській області надходив відзив на позовну заяву, в якому просили в задоволені позову відмовити.

Інших клопотань не надходило.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та подане клопотання, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Встановлено, що 02.09.2019 року Заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі: Київського обласного та по м.Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства "Київське лісове господарство" звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування наказу, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, в якому просить суд: визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Київській області № 10-3277/15-14-сг від 17.07.2014 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність для колективного садівництва громадянці ОСОБА_1 на території СК «Берізка», діл. 65 Ірпінської міської ради Київської області; витребувати на користь Державного підприємства «Київське лісове господарство» з чужого незаконного володіння: ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,116 га з кадастровим номером :01:174:7426, вартістю 2 646,38 гривень.

При цьому посилається не те, що інтереси держави порушені тим, що спірні земельні ділянки вибули з власності держави поза її волею, а Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства та Державне підприємство «Київське лісове господарство» належним чином не здійснювали державний контроль за додержанням норм з ведення лісового господарства та не вживали заходів щодо повернення даної земельної ділянки.

07.11.2019 р. по справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Мерзлого Л.В. від 11.10.2021 р. справу прийнято до провадження та призначено по справі підготовче судове засідання.

На підставі заяви керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області Кравченка Р. від 18.06.2021, Позивача по справі - Заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури замінено на Бучанську окружну прокуратуру Київської області .

Згідно ч.5 ст.175 ЦПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбаченихстаттею 185 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Аналіз ч.3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише удвох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Верховний суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема у постановах ВС від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі №924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18).

Сам лише факт відсутності звернення суб`єкта владних повноважень із позовом до суду, не може свідчити про свідоме зволікання уповноваженого органу щодо захисту своїх прав та інтересів.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може захищати інтереси держави.

У кожному конкретному випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Таким чином, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор.

Так, Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства має можливість для самостійного захисту своїх прав та інтересів, оскільки є органом державної влади з повним обсягом процесуальної дієздатності щодо захисту майнових інтересів держави.

Самого лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження недостатньо, оскільки у такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази таких обставин відповідно до вимог процесуального закону.

Прокурором не обґрунтовано наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, оскільки до матеріалів справи не надано доказів щодо нездійснення або неналежним чином здійснення вказаним органом відповідних повноважень, віднесених до його компетенції.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зоркема, а саме подання позову до суду.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як йому стало відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльніть відповідного органу.

З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що повідомлення в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України було направлено позивачам, а саме: Київському обласному та по м. Києву управлінню лісового та мисливського господарства» та ДП «Київське лісове господарство» 29.08.2019 року.

Тоді як з позовом до суду заступник керівника Києво-Святошинської прокуратури звернувся 30.08.2019 року, тобто на наступний день.

Вказане свідчить про недотримання прокурором вимог ч. 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» та передчасне звернення з позовом до суду у даній справі.

Тобто прокурор фактично не надав можливості Київському обласному та по м. Києву управлінню лісового та мисливського господарства» та ДП «Київське лісове господарство» відреагувати на порушення прав держави та самостійно звернутися з відповідним позовом до суду.

Така поведінка свідчить про порушення принципу представництва державних інтересів, відповідно до якого прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може захищати інтереси держави.

А наявний в матеріалах справи Лист Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства за № 06-46/1221 від 11.06.2019 року про відсутність коштів на сплату судового збору (як причина не звернення до суду) не є належним доказом неспроможності самостійно звернутися з позовом до суду та з його змісту неможливо визначити, якої конкретно справи та земельної ділянки він взагалі стосується.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2358/18 викладено позицію Великої палати щодо підстав звернення прокурора до суду та зазначено, що для підтвердження підстав представництва інтересів прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом.

В п.п. 54, 83 даної постанови зазначено, що з метою забезпечення єдності судової практики у питанні застосування положень ГПК України у справах за позовами прокурорів Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу без розгляду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі № 815/1567/16 скасовані рішення судів попередніх інстанцій та позов прокурора залишено без розгляду з тих причин, що прокурор не навів належних обґрунтувань для представництва інтересів держави, а отже не довів підстав такого представництва.

Отже, вищевикладене свідчить про відсутність станом на час звернення прокурора із даним позовом обов`язкової вимоги для такого звернення, передбаченої ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а саме належним чином підтвердженого факту нездійснення або неналежного здійснення органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Таким чином, прокурор не виконав вимоги ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» та не навів належних обґрунтувань для представництва інтересів держави, а отже не довів підстав такого представництва, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Крім того, Так, абз. 3 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Отже, на порушення ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Прокурор заявив позов в інтересах Державного підприємства «Київське лісове господарство», яке не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого належать відповідні повноваження.

Навпаки, дане підприємство є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, яка дозволяє самостійно здійснювати захист своїх прав та інтересів в суді.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.07.2021 року у справі № 911/2169/20 дійшла висновку, що заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом третім частини третьої статті 23 Закону, має застосовуватись з урахуванням положень абзацу першого частини третьої цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на положення частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У контексті цього засадничого положення відсутність у Законі інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абзаці першому частини третьої статті 23 Закону межі здійснення представництва прокурором законних інтересів держави.

Відповідно до п. 1 ч. 2 за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

З наведених підстав суд приходить до переконання, що заявлений позов має бути залишено без розгляду з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Суд роз`яснює позивачу, що відповідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись п. 1 ч. 20 ст. 200, п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» суд, -

у х в а л и в :

Позов Бучанської окружної прокуратури Київської області, в інтересах держави в особі: Київського обласного та по м.Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства "Київське лісове господарство", до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування наказу, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння,- залишити без розгляду.

Повний текст ухвали складено 21.02.2023.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В. Мерзлий