Номер провадження: 22-ц/813/3983/23
Справа № 499/491/22
Головуючий у першій інстанції Тимчук Р.М
Доповідач Ігнатенко П. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.

Полікарпової О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ільків Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_3 , малолітньої ОСОБА_4 на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 07 жовтня 2022 року за позовом адвоката Ільків Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_3 , малолітньої ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року адвокат Ільків М.М. звернувся до суду в інтересах позивачів із вказаним позовом, посилаючись на те, що 14.10.2021 року по вул.. 28 Червня в м. Арциз Одеської області сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки Мазда, реєстраційний номер НОМЕР_1 (до перереєстрації НОМЕР_2 ) здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який помер від отриманих тілесних ушкоджень. Відповідальність водія транспортного засобу згідно полісу №АР/631174 застрахована у ПрАТ "Європейський страховий альянс".

15 жовтня 2021 року по даному факту Головним управлінням Національної поліції в Одеській області внесено відомості до ЄРДР за №0001266 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 .ст. 286 КК України. Вказане кримінальне провадження закрито постановою від 30.11.2021року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 286 КК України. Даною постановою встановлено що "водій автомобіля "МАЗДА 323" р/н НОМЕР_1 в умовах події шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода".

22 лютого 2022 року на адресу ПрАТ «Європейський страховий альянс» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах матері загиблого - ОСОБА_1 , а також дружини загиблого - ОСОБА_2 , яка діє також як законний представник неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 та малолітньої доньки - ОСОБА_4 на загальну суму 288 000 грн, з яких 72000 грн. - моральна шкода, 216000 грн. страхове відшкодування на утримання дітей у зв`язку із втратою годувальника.

За заявою про виплату страхового відшкодування відповідачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, а саме: Позивачу-1 - 7200грн. моральної шкоди та Позивачу-2 - 28800 грн. моральної шкоди, а також 108000 грн. відшкодування на утримання у зв`язку із втратою годувальника. Зазначена сума становить 50% від заявленої моральної шкоди та відшкодування на утримання. В обґрунтування відмови страховик послався на наявність провини пішохода у настанні ДТП, внаслідок якої він загинув.

У позові зазначено, що відмова у виплаті 50% страхового відшкодування є неправомірною та такою, що не ґрунтується на нормі закону. Пішохід не може вважатися належним суб`єктом відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, навіть у разі скоєння правопорушення, що потягло заподіяння шкоди власнику транспортного засобу.

Згідно ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки ,відповідає за завдану шкоду, якщо вона доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Вказані обставини не доведені. Окрім того, закриття кримінального провадження та відсутність вини водія не звільняє від відповідальності. Отже, на страхувальника забезпеченого транспортного засобу має бути покладена відповідальність в повному обсязі.

В результаті уточнення позовних вимог позивачі просили стягнути з приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування (моральна шкода) у розмірі 7 200 (сім тисяч двісті) гривень 00 копійок; на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 887 (вісімсот вісімдесят сім) гривень 67 копійок, три відсотки річних у розмірі 53 (п`ятдесят три) гривні 26 копійок, інфляційні втрати у розмірі 50 (п`ятдесят) гривень 40 копійок, а всього разом - 991 (дев`ятсот дев`яносто одна) гривня 33 копійки; на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування (моральна шкода) у розмірі 28 800 (двадцять вісім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, страхове відшкодування (на утримання дітей у зв`язку із втратою годувальника) у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок, а всього разом - 108 800 (сто вісім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок; на користь ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 13 413 (тринадцять тисяч чотириста тринадцять) гривень 70 копійок, три відсотки річних у розмірі 804 (вісімсот чотири) гривні 82 копійки, інфляційні втрати у розмірі 761 (сімсот шістдесят одна) гривня 60 копійок, а всього разом - 14 980 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 12 копійок; на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок; на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 07 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням адвокат Ільків Микола Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_3 , малолітньої ОСОБА_4 , подав апеляційну скаргу, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. В обґрунтування вимог зазначає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу суду на правові позиції Верховного суду, згідно яких обставини ДТП, встановлені судом не є непереборною силою, що давало б підстави для зменшення сум виплати . Також зазначає, що з матеріалів справи не вбачається наявність умислу потерпілого. Отже, відсутні обставини, за яких у відповідача були підстави зменшувати суму виплати на 50%. Окрім того, посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано ч.3 ст. 1193 ЦК України, згідно якої вина потерпілого не враховується у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, хоча такі вимоги заявлені позивачами.

На адресу апеляційного суду надійшов відзив представника ПрАТ «Європейський страховий альянс» Ю.С.Білогуб, яка просить не брати до уваги доводи, викладені в апеляційній скарзі та залишити рішення суду без змін. Просить суд взяти до уваги, що позивачам виплачено частина заявленої суми та сплачено 144000 грн. Висновки суду про наявність непереборної сили та грубої необережності потерпілої особи пішохода, який перебуваючи у нетверезому стані, перетинав проїжджу частину дороги в невстановленому місці у безпосередній близькості до рухаючогося автомобіля, чим порушив Правила дорожнього руху,- є правильними. Зменшення суми страхового відшкодування відповідачем у справі є обґрунтованим. Водій не мав технічної можливості уникнути ДТП. Просить взяти до уваги аналогічні висновки у постанові Верховного Суду від 10.04.2020 року у справі №532/1374/18. Стосовно стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних у відповідача не виникло такого обов`язку, строки виплати не порушені, а тому відсутні підстави для стягнення вказаних сум. З приводу витрат на правову допомогу просять взяти до уваги, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію їх реальності, встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Заявлений розмір не є співмірним із складністю справи та ціною позову і обсягом виконаних робіт, часом , витраченим адвокатом на виконання робіт (надання послуг), обсяг наданих послуг та виконання робіт не доведено. Адвокат підготував один позов для всіх позивачів, а оплату заявлено з кожного окремо. На думку представника відповідача належною сумою до стягнення може бути 7000 грн. - витрат на правову допомогу.

Враховуючи ціну даного позову, а також характер спірних правовідносин і предмет доказування у справі, згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на вказане рішення суду першої інстанції підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

14.10.2021 року приблизно о 20.20 год, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Мазда 323», р/н НОМЕР_3 , здійснюючи рух поблизу буд. №215 по вул.. 28 Червня з боку вул.. Соборна в напрямку вул.. Європейська у м. Арциз Одеської області, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїжджу частину автодороги в нестановленому місці зправа наліво за ходом руху автомобіля у безпосередній близькості до нього. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди (а.с.24, 30-31).

Кримінальне провадження що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001266 від 15.10.2021 року за фактом вказаного вище ДТП, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Даною постановою встановлено що "водій автомобіля "МАЗДА 323" р/н НОМЕР_2 в умовах події шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода."; "чинником настання аварійної обстановки є власні необережні дії пішохода ОСОБА_6 , що виразились в порушенні ним вимог п.п. 1.5, 4.4, 4.7., 4.14 а) правил дорожнього руху України, які перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з розглянутою подією ДТП, оскільки, знаходячись в темний час доби у стані алкогольного сп`яніння, він перетинав проїжджу частину автодороги в невстановленому місці у безпосередній близькості до рухаючогося автомобіля" (а.с.25-28).

Відповідно до пункту 4.14 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; в) допускати самостійний, без нагляду дорослих, вихід дітей дошкільного віку на проїзну частину; г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження; ґ) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху; д) рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, ДТП відбулося за обставин, які свідчать про грубу необережність пішохода через нехтування Правилами дорожнього руху.

22 лютого 2022 року на адресу ПрАТ «Європейський страховий альянс» позивачами надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах матері загиблого - ОСОБА_1 , а також дружини загиблого - ОСОБА_2 , яка діє також як законний представник неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 та малолітньої доньки - ОСОБА_4 на загальну суму 288000 грн., в тому числі 216000 грн. - відшкодування на утримання двох дітей в зв`язку із втратою годувальника та 72000 грн - відшкодування моральної шкоди, з них на дітей-утримаців померлого 28800 грн. (а.с. 11-23).

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком відшкодовується шкода, пов`язана із смертю померпілого, а саме:

згідно п.27.2 страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку;

згідно п.27.3 страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодуваннчя (регламентної виплати) цим особам

Згідно листа ПрАТ "Європейський страховий альянс" від 23.06.2022 року, на підставі п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон) вирішено виплатити страхове відшкодування в сумі 144000 грн., тобто 1/2 частина від заявлених вимог. Вказана сума перерахована на користь позивачів, у виплаті решти заявленої суми відмовлено (а.с.37-38).

Не погоджуючись із підставами відмови у виплаті половини страхового відшкодування, в результаті помилкового поділу розміру шкоди на кількість учасників ДТП (водій та пішохід) суд першої інстанції правильно зазначив, що ділення страхової виплати на кількість осіб, винних у заподіянні шкоди може застосовуватись у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох об`єктів підвищеної небезпеки (наприклад-пішоходу у разі наїзду на нього двох автомобілів), що не відповідає обставинам даної справи. Разом з тим, суд відмовив у задоволенні позову, приймаючи до уваги обставини ДТП, зокрема наявність непереборної сили та грубої необережності потерпілого.

З такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись повністю.

Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що на відповідача покладено обов`язок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела.

Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого.

У першому випадку слід довести: наявність обставин непереборної сили; її надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов; причинний зв`язок між даною обставиною і завданою шкодою.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія.

Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди; подія, яка не повинна бути причинно пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки. Шкідливі властивості самого джерела підвищеної небезпеки непереборною силою не є.

Отже, висновок про те, що в даному випадку має місце непереборна сила,- є помилковим, оскільки в даній ДТП непереборною силою може бути виключно надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, яка не залежить від учасників пригоди.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24 листопада 2021 року у справі № 342/709/20 та від 06 липня 2022 року у справі № 442/3107/21.

З огляду на вказане колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність у водія технічної можливості уникнути ДТП є непереборною силою.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди. Перед потерпілим несуть обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

З огляду на наведене, умисел потерпілого не доведений належними та допустимими доказами, а судом не встановлений.

Груба необережність потерпілого є підставою тільки для зменшення розміру відшкодування потерпілому за рахунок володільця джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини другої статті 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, згідно частини третьої статті 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції у порушення вищезазначених положень законодавства дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог про стягнення страхового відшкодування в інтересах дітей- утриманців померлого, які отримують виплати в зв`язку із втратою годувальника, заявлених в сумі 80000 грн. та недоплаченої моральної шкоди, начисленої на дітей згідно розрахунку страхової компанії: по 7200 грн. на кожну дитину. Зобов`язання в зазначеній частині щодо виплати страхового відшкодування стосовно відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника є обґрунтованим та безспірним.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Посилання сторони відповідача на постанову Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 532/1374/18, провадження № 61-4281св19, є нерелевантним до справи, яка переглядається.

У наведеній справі № 532/1374/18 предметом позовних вимог було відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, з тимчасовою втратою працездатності потерпілим,тощо. У справі, яка переглядається, предметом позову є відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, що безпосередньо передбачено частиною третьою статті 1193 ЦК України, при якій вина потерпілого не враховується.

Отже, згідно розрахунку страхової компанії, всього нараховано до виплати утриманцям померлого ОСОБА_6 216 000 грн. та відшкодування на кожну дитину по 14400 грн. Страховою компанією виплачено половина всіх належних платежів.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення відшкодування шкоди, заявленої в інтересах неповнолітніх дітей, як утриманців померлого, завданої смертю годувальника в заявленій у позові сумі 80000 грн. та 14400 грн. (по 7200 грн. на кожну дитину) підлягають задоволенню.

Стосовно стягнення із страхової компанії пені, інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасну виплату, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Згідно ст. 36.5 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв`язку із невиплатою в передбачені законом строки належної суми страхового відшкодування, в межах заявлених вимог з 23.06.2022 року по 20.09.2022 року за 90 днів прострочки, до стягнення підлягає пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 11638,36 грн., відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України 3% річних 776,00 грн., інфляційні збитки 6568,40 грн.

Отже, всього до сплати на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сума відшкодування із пенею, інфляційними втратами та 3% річних в розмірі 113382 ,76 грн.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Оцінивши наявні у справі докази надання правничої допомоги, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, з урахуванням відповідності заявленого розміру витрат зі складністю справи та ціною позову, суд апеляційної інстанції дійшгов висновку про їх часткове задоволення.

Згідно вимог ст. 137 ЦПК України в зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог на користь ОСОБА_2 з відповідача підлягає до стягнення пропорційно витрати на правову допомогу в сумі 6020 грн.

Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша )статті 141 ЦПК України.

У дохід Державного бюджету з відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» підлягає до стягнення судовий збір в сумі 2133,66 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст..ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Ільків Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_3 , малолітньої ОСОБА_4 ,- задовольнити частково.

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 07 жовтня 2022 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» () на користь ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_3 , малолітньої ОСОБА_4 119402 (Сто дев`ятнадцять тисяч чотириста дві) грн. 76 коп.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» () у дохід Державного бюджету судовий збір в сумі 2133 (Дві тисячі сто тридцять три) грн.66 коп.

В решті це ж рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова