КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/8652/18 Головуючий у І інстанції Піхур О.В.
Провадження №22-ц/824/5753/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
УХВАЛА

15 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О. (судді-доповідача), Голуб С.А., Писаної Т.О., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, 27 січня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду.

30 січня 2023 року Київським апеляційним судом на адресу суду першої інстанції направлено запит про витребування матеріалів справи № 761/8652/18.

13 лютого 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли матеріали справи № 761/8652/18.

Перевіривши матеріали справи разом з апеляційною скаргою, судова колегія вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва ухвалено 06 червня 2019 року, повний текст складено 18 червня 2019 року (т.2 а.с.180-182), тоді як апеляційну скаргу подано до суду апеляційної інстанції 27 січня 2023 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Тобто, за правилами ч. 2 ст. 358 ЦПК України розгляд апеляційної скарги, поданої після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення можливий, якщо особа, яка подала скаргу, не була повідомленою про розгляд такої справи.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено підготовче судове засідання на 04 липня 2018 року (т. 2, а.с.95-96).

Відповідно до повістки про виклик до суду копія ухвали від 23 квітня 2018 року та копія позовної заяви з додатками були відправленні ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 98).

Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_1 31 травня 2018 року особисто отримав судову повістку про виклик до суду разом із додатками (копія ухвали від 23 квітня 2018 року та копія позовної заяви з додатками) (т.2 а.с.99).

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, який надійшов на адресу ПАТ «Креді Агріколь Банк» від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог (т.2 а.с. 110-112).

В подальшому суд першої інстанції неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про розгляд даної справи шляхом направлення останньому судових повісток про виклик до суду (т.2 а.с. 138, 161, 166, 172).

Однак поштові відправлення були повернуті до суду без вручення адресату з відміткою: «за закінченням встановленого строку зберігання» (т. 2 а.с. 140-141, 164-165,167-168).

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Зокрема, ЄСПЛ у справах «SVITLANA NAUMENKO v. UKRAINE», «TREGUBENKO v. UKRAINE», «PRAVEDNA v. RUSSIA», «ZHELTYAKOV v. UKRAINE» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень, судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «YUNION ALIMENTARIYA v. SPAIN» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Таким чином, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» [ВП], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).(п. 42 Рішення).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії», N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).(п. 43 Рішення).

Отже, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , як відповідач знав про розгляд справи в Шевченківському районному суді м. Києва, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Доказів того, що строк на апеляційне оскарження пропущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили ОСОБА_1 не надав.

Оскільки, апеляційна скарга подана більше ніж через рік після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення за правилами ч. 2 ст. 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді С.А. Голуб

Т.О. Писана