Провадження №2/447/53/23
Справа №447/1788/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

заочне

14.02.2023 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Павліва В.Р.,

за участю секретаря судового засідання Стронської Р.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

Процесуальні дії у справі.

04.08.2022 ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 . У даному житловому будинку зареєстрований колишній зять ОСОБА_2 , однак такий з 2007 року в ньому не проживає, не приймає участі у витратах по утриманню, благоустрою та ремонту будинку, не спрачує комунальних послуг. Факт реєстрації відповідача у житловому будинку не дає можливості позивачам розпоряджатися вказаним майном, отримувати субсидію, призводить до сплати комунальних послуг у більшому розмірі.

18.08.2022 до Миколаївського районного суду Львівської області надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

Зі змісту відповіді на запит встановлено, що зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 .

19.08.2022 суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду і відкриття провадження у справі, визначив, що справу слід розглядати у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвала суду про відкриття провадження, копія позовної заяви та доданих до неї документів були надіслані відповідачу на адресу місця його реєстрації, однак рекомендовані повідомлення повернулися на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Ухвалою від 09.12.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд встановив:

Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, житловий будинок по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 11.11.2019 розірвано шлюб між ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У даному житловому будинку зареєстрований колишній зять ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією довідки про склад сім`ї № 90 від 29.07.2022.

Факт тривалого не проживання відповідача ОСОБА_2 у житловому будинку по АДРЕСА_1 стверджується Актами про проведення обстеження в житловому будинку від 21.07.2022.

Оцінка суду.

За змістом статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, і є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання; таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право на житло.

Стаття 71 ЖК України передбачає, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.

Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Права власника житлового будинку, визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у будинку понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, а також те, що позивачка не може розпоряджатися, володіти та користуватися своїм майном на власний розсуд у зв`язку з реєстрацію в будинку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 282-285 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.

Повний текст рішення складено 14.02.2023.

Суддя Павлів В. Р.