Справа № 585/2740/22
Номер провадження 2/585/71/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

Справа № 585/2740/22, провадження № 2/585/71/23

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Служба у справах дітей Роменської міської ради Сумської області,

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Представник третьої особи служби у справах дітей Роменської міської ради Сумської області - Загамула Вячеслав Іванович, який діє на підставі довіреності від 14 квітня 2022 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Роменської міської ради Сумської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обгрунтування позову посилається на те, що 07 березня 2008 року він одружився в відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З кінця 2011 року сімейні відносини між ними з відповідачем припинилися і до теперішнього часу не відновлені. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 червня 2013 року шлюб між ними розірвано. 18 липня 2018 року ОСОБА_2 надано нотаріально засвідчену згоду на проживання та реєстрацію місця проживання їхнього сина разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з працевлаштуванням його до ПрАТ «Роменський завод «Тракторозапчастина» на посаду слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування, ним було змінено місце проживання. З 30 липня 2017 року він разом із сином проживає в АДРЕСА_2 . Рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області за № 103 від 21 вересня 2022 року, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 . Ним створено належні умови для проживання та розвитку дитини. Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 8-Б класі Роменського ліцею № 1 ім. П.І. Калнишевського Роменської міської ради Сумської області. Син проживає разом з ним, він забезпечує дитину матеріально, займається його духовним розвитком, медичним обстеженням та лікуванням. Мати дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків, фактично самоусунулась, не приділяє належної уваги вихованню та навчанню дитини, не забезпечує дитину матеріально, дитина проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні. Відповідач у справі з 2014 року виїхала за межі України, її теперішнє місце проживання йому не відомо. Дитині періодично телефонує, проте участі у забезпеченні належних умов життя, необхідних для виховання та розвитку дитини не приймає з 2013 року, вихованням дитини не займається, не піклується про його духовний і фізичний розвиток, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм мораль і не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Тому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з неї на його користь аліменти на утримання сина у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач підтримав позов, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Пояснив, що у 2013 році відповідач поїхала за кордон - у Росію. Син з того часу живе з ним. До 2017 року вони проживали в м. Мелітополь. Відповідач іноді спілкувалась з сином в мережі Інтернет, телефонувала. У 2017 році вони з сином переїхали в м. Ромни. Він особисто відповідачу про зміну місця проживання не повідомляв, оскільки з колишньою дружиною не спілкується. При цьому ОСОБА_4 продовжує іноді спілкуватись з матір`ю по телефону. Вона сказала синові, що приїхати не може. Крім того, вже після подачі зазначеного позову до суду, вона телефонувала і син їй повідомив, що є справа про позбавлення батьківських прав. Вона не заперечувала, хоча особисто розмови не чув. Хоче позбавити дружину батьківських прав, оскільки тоді він матиме право на додаткову відпустку як одинокий батько за місцем роботи, яку деякі його колеги вже отримали.

Представник третьої особи служби у справах дітей Роменської міської ради Сумської області Загамула В. І. проти задоволення позову не заперечував. Пояснив, що до них звернувся позивач у вересні 2022 року із заявою про визначення місця проживання дитини, яка була задоволена. Мати хлопчика проти цього не заперечувала і надіслала відповідну заяву від 18.07.2018 року. ОСОБА_1 проживає разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2018 року. Мати дитини у місті не з`являлася, у школі також не була.

При складанні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, вони з матір`ю дитини не спілкувалися, думки її не з`ясовували.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

03 листопада 2022 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначення підготовчого засідання (а.с.23).

22 грудня 2023 року судом закінчено підготовче провадження по справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 44).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.36,45,54).

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

У свідоцтві про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданому 20 жовтня 2016 року, його батьками вказані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.10).

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 червня 2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополь Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 137 (а.с.11-12).

З акту ПП «Житло-сервіс» від 19.10.2022 року вбачається, що у квартирі АДРЕСА_3 , проживає ОСОБА_1 , 1980 року народження та його син ОСОБА_3 , 2008 року народження, з 05 серпня 2017 року (а.с.13).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , надала заяву, посвідчену приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області 01.11.2022 року, якою дала згоду на проживання та реєстрацію місця проживання її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Згідно довідки Роменського ліцею № 1 ім. П. І. Калнишевського № 79 від 30.08.2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у 8-Б класі ліцею № 1 ім. П.І.Калнишевського Роменської міської ради Сумської області. Протягом 2019-2021 навчальних років мати ОСОБА_2 не брала участі у вихованні дитини: не відвідувала навчальний заклад, не спілкувалася з учителями, не брала участі у батьківських зборах, з класним керівником зв`язок не підтримувала (а.с.14).

Рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 103 від 21 вересня 2022 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання його батька ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.16).

З Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 21.10.2022 року, ОСОБА_1 працює в ПАТ «Роменський завод «Тракторозапчастина» та отримує заробітку плату (а.с.17-18).

Згідно довідки Роменського ліцею № 1 ім. П.І.Калнишевського Роменської міської ради Сумської області № 103 від 25.10.2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчається у 8-Б класі Роменського ліцею № 1 ім. П.І.Калнишевського Роменської міської ради Сумської області. Протягом навчальних років мати ОСОБА_2 не брала участі у вихованні дитини: не відвідувала навчальний заклад, не спілкувався з учителями, не брала участі в батьківських зборах, з класним керівником зв`язок не підтримувала. Вихованням дитини займається батько (а.с.19).

Згідно акту обстеження умов проживання від 30.01.2023 року, проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Умови проживання задовільні. У кімнатах зроблений ремонт, умебльовані меблями та побутовою технікою. Чисто, прибрано, речі знаходяться на своїх місцях. Продуктами харчування родина забезпечена. Для дитини відведено окрему кімнату, де облаштоване місце для сну та відпочинку, місце для навчання. Хлопчик забезпечений усім необхідним відповідно до віку та потреб (а.с.58).

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що його брат ОСОБА_1 виховує самостійно, без будь-якої допомоги своєї колишньої дружини ОСОБА_2 його племінника ОСОБА_3 . З батьком дитина нормально виховується, навчається у шкоді, проходять планові медичні обстеження, як і усі інші діти, дитина нічим не відрізняється від інших. Колишня дружина його брата зовсім не займається, не приймає ніякої участі у вихованні його племінника ОСОБА_3 (а.с.60).

Органом опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області надано висновок від 03.02.2023 року № 03-26/364 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.56-57). Суд не може прийняти до уваги зазначений доказ, оскільки вважає його недостатнім та таким, що здобутий в порушення процедури його складання, оскільки, достовірно знаючим, що хлопець спілкується з матір`ю телефоном, тобто маючи можливість встановити зв`язок з відповідачем, представник відповідача не з`ясував думку матері з приводу позбавлення батьківських прав, причин обмеженого спілкування з дитиною, профілактичних бесід з ОСОБА_2 не проводили.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він працює разом з позивачем з вересня 2015 року. Його дружину ніколи не бачив і не знає. Зі слів позивача йому стало відомо, що ОСОБА_1 сам виховує сина. Чи спілкується син з матір`ю йому невідомо.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що добре знає позивача і його сина. Товаришує з ним з 2018-2019 року. Колишню дружину ОСОБА_9 ніколи не бачив, про її відносини із сином йому нічого невідомо. ОСОБА_1 казав, що сам виховує сина. Він як свідок, це підтверджує. Де мати дитини навіть не знає.

Суд вважає такі пояснення свідків недостатнім доказом для встановлення обставини неналежного ставлення відповідача до свого неповнолітнього сина ОСОБА_10 , оскільки жоден свідок про відносини сина і матері не знає.

Допитаний у судовому засіданні в присутності представника органу опіки та піклування неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 пояснив, що він з мамою спілкується по телефону. Мама телефонує йому десь два рази на місяць, запитує як справи, як школа, присилає подарунки, хоча і не часто. Мама зараз перебуває в Росії, приїхати не може. З того часу як вони переїхали мешкати в м.Ромни мама дійсно не приїжджала, але доки жили в м. Мелітополь приїжджала 1-2 рази на рік. У них з мамою нормальні відносини. Він повідомляв мамі про заяву про позбавлення батьківських прав, на що вона відповіла: «Раз така ситуація - то нехай».

Фактично, з такої відповіді вбачається, що згода матері є вимушеною, внаслідок збігу несприятливих обставин. При цьому суд враховує, що відповідач суду заяв про визнання позову не надавала.

З фактичних обставин, встановлених судом вбачається, що між сторонами склалися правовідносини, стосовно батьківських прав та стягнення аліментів, які регулюються Сімейним кодексом України.

Норми права, застосовані судом:

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 150 СК України передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. № 3, надає чітке визначення поняття ухилення від виконання батьківських обов`язків, наприклад не піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечуються необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

У відповідності з вимогами ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Мотиви суду.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд дійшов наступного висновку.

З урахуванням позиції, викладеної в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. № 3, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав, необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю батьківських обов`язків, а також встановити, що мати дитини ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.

Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, посилався на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, пов`язаних з вихованням дитини, не приділяє належної уваги його вихованню та навчанню, матеріально не забезпечує. При цьому відповідач не надав доказів того, що мати дитини має об`єктивну можливість надавати дитині більше уваги, ніж вона здійснює зараз.

Посилання позивача на можливість отримання ним додаткової відпустки не є вагомою обставиною, оскільки право на таку відпустку він має і зараз на підставі Рішення про визначення місця проживання дитини з ним. Отже батьківство ОСОБА_2 на це право позивача ніяким чином не впливає, оскільки у такому випадку він прирівнюється до осіб, визначених ст. 19 ЗУ «Про відпустки».

При цьому з пояснень неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 року вбачається, що він з мамою спілкується, вона телефонує йому десь два рази на місяць, запитує як справи, як школа, присилає подарунки. Вона зараз в Росії, приїхати не може. У них нормальні відносини.

Таким чином, у судовому засіданні не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Сама по собі згода на визначення місця проживання дитини з батьком не є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Ухиленням від виконання обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена положеннями п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно свого сина в матеріалах справи відсутні.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно її сина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача, не забезпечуватиме інтересів самої дитини.

Позивач не довів та не надав суду достатніх доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення його матері по відношенню до нього батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду (ч.ч.5,6 ст.19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19.

Суд не може вважати висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Роменської області № 03-26/364 від 03.02.2023 року беззаперечним доказом свідомого, умисного та злісного ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки як вбачається із пояснень представника особи служби у справах дітей Роменської міської ради Сумської області Загамули В. І., наданих у судовому засіданні, при складанні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, вони з матір`ю дитини не спілкувалися.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склалися, застосовувати не можна.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що під час розгляду справи не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову в цій частині.

ОСОБА_2 являється матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і має обов`язок по його утриманню, а дитина має право на отримання аліментів від матері, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - 02 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2. у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. за вимогу про позбавлення батьківських прав (а.с. 1).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору в частині стягнення аліментів.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Також судом застосовані норми процесуального права, які регулюють порядок ухвалення рішення: ст. ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Роменської міської ради Сумської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - 02 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_4 .

Третя особа: служба у справах дітей Роменської міської ради Сумської області, місцезнаходження: 42000, Україна, Сумська область, м. Ромни, бульвар Шевченка, 2.

Повне судове рішення складене 16 лютого 2023 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова