ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 лютого 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/661/22

Головуючий у першій інстанції - Ільченко О. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/401/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді - Шарапової О.Л.,

суддів - Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

секретар - Шапко В.М.

Сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

Оскаржується рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2022 року, повний текст рішення складений 28.10.2022,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» безпідставно списані кошти з карткового рахунку у розмірі 49998,00 грн, нараховані відсотки - 11412,15 грн та нараховану пеню - 150,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» 03.10.2014 було укладено угоду, відповідно до якої йому було відкрито картковий рахунок з кредитним лімітом у розмірі 50000,00 грн.

11.02.2019 на його мобільний телефон зателефонував невідомий, представився працівником компанії мобільного зв`язку «Vodafone» та запропонував ввести певну комбінацію цифр, що мало покращити якість послуг. Будь-яку інформацію, а саме паролі чи PIN-коди, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, позивач не надавав, вхід в систему «Приват24» не здійснював. Невдовзі з карткового рахунку невідомою особою, без його відома та згоди через додаток «Приват24» були списані кошти в розмірі 49998,00 в торгівельній мережі «АЛЛО», що розташована по вул.200 років Кривому Рогу, буд.14, місті Кривий Ріг. Весь цей час він знаходився в місті Прилуки, а його пластикова картка була при ньому.

Він відразу звернувся до колл-центру Приватбанку з вимогою заблокувати картки, відкриті на його ім`я та повідомив про факт шахрайства. Через деякий час на мобільний його телефон надійшло повідомлення від банку про тимчасове блокування картки/рахунку у зв`язку з зафіксованими підозрілими операціями, що могли виявитися шахрайськими. Однак, пізніше банк видалив вказане повідомлення.

11.02.2019 він подав заяву до Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області про вчинення кримінального правопорушення. По даному факту було розпочате кримінальне провадження.

12.02.2019 він звернувся з приводу несанкціонованого зняття коштів до Прилуцького відділення «Приватбанку» та з відділення повторно зателефонував на гарячу лінію «Приватбанку».

25.02.2019 він надіслав відповідачу заяву стосовно повернення коштів на картковий рахунок, які були не санкціоновано списані 11.02.2019, проте його вимоги були залишені без задоволення.

Під тиском працівників банку, які щодня телефонували йому та членам його сім`ї, та з метою недопущення нарахування відсотків та штрафних санкцій, він сплатив банку грошові кошти разом з нарахованими відсотками та пенею за прострочку за кредитом. Однак позивач зазначає, що його дії не свідчать про визнання ним боргу за кредитним договором та просить стягнути з відповідача вказані кошти.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2022 року позовні вимоги задоволено; стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти з карткового рахунку у розмірі 49998,00 грн, нараховані відсотки у розмірі 11412,15 грн, нараховану пеню у розмірі 150,00 грн, а всього - 61560 грн 15 коп.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на пункт 6 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705, де користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Скаржник також посилається на пункт 14.16 статті 14 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у якій зазначено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що саме позивач повинен нести відповідальність за здійснення платіжних операцій, адже спірна платіжна операція була вчинена з ідентифікацією електронного платіжного засобу та користувача - ініціатора переказу ОСОБА_1, а повідомлення до банку про втрату доступу до фінансового номеру та електронного платіжного засобу надійшло від позивача вже після проведення спірної фінансової операції.

Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу, що фінансова операція була проведена коректно, з використанням всіх необхідних реквізитів платіжної картки з правильним введенням номеру картки, ПІН-коду і підтверджуючих паролів, які відомі тільки позивачу, а тому оспорювана транзакція на картковому рахунку позивача не є помилковою. Вважає, що вчинення фінансових операцій на карткових рахунках позивача третіми особами неможлива без розголошення користувачем інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, таких як коди доступу до карток, строк дії картки та інші ідентифікуючі дані електронного платіжного засобу.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, вважає, що бездіяльність позивача щодо негайного повідомлення банку про втрату доступу до фінансового телефону користувача могло призвести до втрати, незаконного використання інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції, тому АТ КБ «Приватбанк» не повинен нести відповідальність за такі дії/бездіяльність позивача.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що відповідальність за незаконне отримання грошових коштів несе отримувач, а не особа яка обслуговує їх рахунки, а оскільки спірні транзакції були проведені до повідомлення позивача про блокування рахунків, то банк не повинен нести відповідальність за дії/бездіяльність позивача та третіх осіб і за власний кошт банку відновлювати стан рахунків позивача.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що наявність боргу за кредитом була визнана позивачем, шляхом самостійного погашення заборгованості, внесенням коштів на рахунок в травні-червня 2019 року, які позивачем не оспорюються.

У відзиві на апеляційну скагу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 07.12.2015 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 24, 48, 65, 66-76).

Згідно копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.02.2019, 11.02.2019 від ОСОБА_1 до Прилуцького ВП надійшла заява про те, що невстановлена особа, шляхом зловживання довірою заволоділа належними заявнику грошовими коштами в сумі 49998,00 грн. (а.с. 5).

Відповідно до копії скріншота, позивачу надійшло повідомлення від банку про те, що за його карткою НОМЕР_1 було зафіксовано підозрілі операції, що могли виявитися шахрайськими. Тому з метою безпеки його картку було тимчасово заблоковано (а.с. 6).

25.02.2019 ОСОБА_1 надіслав до АТ КБ «Приватбанк» заяву в якій просив відновити залишок коштів на рахунку № НОМЕР_2 до того стану, у якому він був перед виконанням несанкціонованої операції (а.с. 7), проте листом № 20.1.0.0/7-20190318/6462 від 26.03.2019 року його вимоги залишено без задоволення (а.с. 8-9).

Згідно виписки по картці/рахунку за договором SAMDNWFC0 від 03.10.2014 за період 01.01.2019-01.02.20022 від 04.02.2022 підтверджується, що 11.02.2019 з картки позивача було перераховано кошти з описом транзакціїї «Телеком послуги: АДРЕСА_1 » в розмірі 49998,00 грн., також проводилося списання відсотків за використання кредитного ліміту та автоматичне погашення простроченої заборгованості: 26.03.2019 р. на суму 1,60 грн., 26.03.2019 р. на суму 1,87 грн., 19.04.2019 р. на суму 950,00 грн., 22.04.2019 р. на суму 1,07 грн., 06.05.2019 р. на суму 2 662,24 грн., 22.05.2019 р. на суму 1,03 грн., 28.05.2019 р. на суму 239,56 грн. Поповнення картки здійснено 31.05.2019 року на суму 3738,00 грн. та 20.06.2019 року на суму 53 963,02 грн. (а.с. 10-11).

Відповідно до довідки банківської установи від 04.02.2022, позивач, станом на 04.02.2022 не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 12).

Згідно листа від ПрАТ «ВФ Україна» №742/661/22 від 31.05.2022, вбачається, що надати інформацію за 11.02.2019 по абонентському номеру НОМЕР_3 вони не мають можливості, оскільки оператор зобов`язаний зберігати записи про надані телекомунікаційні послуги протягом строку позовної давності (а.с. 94).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності належного контролю з безпеки платіжних операцій з боку працівників АТ КБ «Приватбанк», 11.02.2019 з карткового рахунку ОСОБА_1 шахрайським шляхом були списані грошові кошти, що було визнано і самим банком, оскільки на мобільний номер позивача було надіслано повідомлення про блокування картки у зв`язку з підозрілими операціями, що можуть виявитися шахрайськими. Крім того, ОСОБА_1 повідомив банк про несанкціоноване списання грошових коштів з його рахунку та звернувся до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з картковим рахунком. Проте, АТ КБ «Приватбанк» не надало жодних належних та допустимих доказів, які б безспірно доводили, що своїми діями чи бездіяльністю ОСОБА_1 сприяв доступу до відомостей по кредитній картці та його особового рахунку, а також незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу невстановленим особам ініціювати платіжні операції 11.02.2019 року.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 2 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 3 розділу 6 Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу 6 Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Пунктами 7, 8 розділу 6 Положення визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до пункту 9 розділу 6 Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Пунктами 10.9 та 10.10 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті встановлено, що для здійснення операцій за рахунком клієнта (оплата комунальних послуг, телефонних переговорів тощо) за допомогою системи «телефонний банкінг» (дистанційне обслуговування клієнтів за допомогою телефонних каналів зв`язку) клієнт у договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг зазначає інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку клієнта. Якщо це передбачено договором між банком та клієнтом, то використання клієнтом системи не виключає можливе оброблення банком документів клієнта на паперових носіях. Ідентифікація клієнта для доступу до системи «телефонний банкінг» здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, що передбачені в договорі між банком та клієнтом. Засоби ідентифікації (номер клієнта, особистий ПІН-код, сукупність цифрових та літерних компонентів тощо) банк надає клієнту після укладення договору.

Пунктом 39.3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що суб`єкти переказу зобов`язані повідомляти платіжну організацію відповідної платіжної системи про випадки порушення вимог захисту інформації. У разі виявлення при цьому ознак, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, суб`єкти переказу та інші учасники платіжних систем зобов`язані повідомити про такий випадок порушення вимог захисту інформації відповідні правоохоронні органи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач на пропозицію невідомої особи в мобільному телефоні ввів певну комбінацію цифр, після чого з карткового рахунку були списані грошові кошти.

11 лютого 2019 року позивач звернувся до органів поліції із заявою про те, що невстановлена особа шляхом зловживання довірою заволоділа його грошовими коштами.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що саме з вини позивача відбулася ідинтефікація платіжного інструмента ( картки) та списання грошових коштів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням приписів ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, АТ КБ «ПриватБанк» підлягають відшкодуванню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, за рахунок держави у розмірі 1488 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2022 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів відмовити.

Повернути Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1488 грн. 60 коп., сплачений платіжним дорученням PROM3BUMCN від 23 грудня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 03 лютого 2023 року.

Головуюча: Судді: