РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

14.03.2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.

за участю секретаря Навроцької Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення та встановлення порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в жовтні 2022 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_1 до вказаної квартири; встановити порядок користування вищезазначеною квартирою шляхом: виділення у користування ОСОБА_1 житлової кімнати «6» площею 18,9 кв.м.; виділення у користування ОСОБА_2 житлової кімнати «5» площею 18,9 кв.м.; залишити в загальному користуванні співвласників коридор «1» площею 7,3 кв.м., комору «2» площею 0,8 кв.м., санвузла «3» площею 3,3 кв.м., кухню «4» площею 6,7 кв.м., балкон; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача понесені судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцями померлої є ОСОБА_1 та син спадкодавця ОСОБА_4 , обидва спадкоємці прийняли спадщину, проте останній не отримав свідоцтво про право на спадщину. У 2020 році ОСОБА_4 помер, єдиним його спадкоємцем була дочка ОСОБА_2 , яка на день подання позову повністю користується вищезазначеною квартирою, проте свідоцтво про право на спадщину не отримує. Відповідач змінила замки та не надає ключі від квартири позивачці, що позбавляє її можливості вільно володіти та користуватися належним їй майном. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача з пропозиціями продати їй свою частку у праві спільної часткової власності, викупити її частку, спільно використовувати квартиру або здавати її в оренду, проте, всі пропозиції позивача було проігноровано. 07.07.2022 року позивачем було направлено ОСОБА_2 лист з вимогою усунути перешкоди у користуванні майном та надати доступ до квартири, даний лист було проігноровано. У зв`язку із зазначеним позивач вимушена звернутися до суду для захисту своїх законних прав.

Ухвалою суду від 25.10.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 22.11.2022 року витребувано докази по справі.

06.12.2022 року на адресу суду надійшли матеріали спадкової справи, заведені Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О, 22.10.2020 року за №82/2020 до майна ОСОБА_4 , померлого у вересні 2020 року та спадкова справа за №27с/2020 до майна ОСОБА_5

06.12.2022 року на адресу суду надійшов висновок будівельно-технічної експертизи від 01.12.2022 року, №057/2022 проведеної за заявою позивача судовим експертом Скибінською Т.М.

Ухвалою суду від 06.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник, в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про проведення розгляду справи без їх участі за наявними у справі доказами.

Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем її реєстрації. В матеріалах справи містяться повернуті поштові повідомлення із зазначенням причин неотримання відповідачем конверту «адресат відсутній за вказаною адресою».

Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст.223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши письмові доводи представника позивача, дослідивши подані та витребувані докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 04.11.2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зроблено актовий запис № 11225.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 14.04.2021 року, Державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса, посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого 14.07.20145 року Шостою Одеською державною нотаріальною конторою за реєстровим №5-599, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 є: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: квартири АДРЕСА_1 , спадкова справа №27с/2020, зареєстровано в реєстрі №6-261.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, № витягу 252641188, номер запису про право власності: 41488824, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 57635514 від 14.04.2021 року власником квартири є ОСОБА_1 (спільна часткова власність).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 21.09.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у вересні 2020 року, про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зроблено актовий запис № 9324.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали шлюб 30.09.2010 року, про що Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, зроблено актовий запис №654, прізвище дружини змінилось на « ОСОБА_9 ».

Відповідно до заяви №221, спадкова справа №82/2020, ОСОБА_2 22.10.2020 року прийняла спадщину, що залишилась після її батька ОСОБА_4 , який помер у вересні 2020 року.

Згідно листа з ВП №5 ОРУП№1 ГУ НПУ в Одеській області від 09.09.2022 року № 11118, ОСОБА_1 було повідомлено на її заяву, про те, що на даний час інший власник житла, а саме ОСОБА_2 , яка має частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 перебуває за межами України, тому опитати або притягнути до відповідальності її стосовно не допуску до житла неможливо та рекомендовано звернутись до з даним питанням до суду.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 Цивільного кодексу України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця норма свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, необхідно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Згідно Висновку № 057/2022 будівельно-технічної експертизи експерта ОСОБА_10 від 01.12.2022 року запропоновано два технічно можливих варіанти встановлення порядку користування приміщеннями квартири АДРЕСА_3 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з відхиленням від їх ідеальних часток, без проведення робіт по переплануванню.

Запропонований перший варіант встановлення порядку користування приміщеннями квартири АДРЕСА_3 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

При першому запропонованому варіанті встановлення порядку користування приміщеннями квартири АДРЕСА_3 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , експерт пропонує:

1.в спільне користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділити наступні приміщення, площею 18,1 кв.м.:

- №1 - коридор, площею 7,3 кв.м.;

- №2 - комора, площею 0,8 кв.м.;

- №3 - санвузол, площею 3,3 кв.м.;

- №4 - кухня, площею 6,7 кв.м.;

2. в окреме користування першого співвласника виділити наступне приміщення:

- №6 - кімната, площею 18,9 кв.м.;

- площа з приміщень спільного користування - 9,05 м2,

загальною площею 27,95 кв.м., що складають 60/100 частин, що на 10/100 частин

або 4,55 м2) більше його ідеально належної частки.

Відповідно до наданої Замовником копії Техпаспорту від 11.12.2020р., приміщення №6 - кімната, площею 18,9 м2, яке експерт пропонує виділити в окреме користування першого співвласника, при першому запропонованому варіанті порядку користування, має окремий вхід (вихід) з приміщення №1 - коридор, площею 7,3 м2.

3.В окреме користування другого співвласника виділити наступне приміщення:

- №5 - кімната, площею 9,8 кв.м.;

- площа зі спільного користування - 9,05 м2,

загальною площею 18,85 кв.м., що складають 40/100 частини, що на 10/100 частин (або

4,55 м2) менше його ідеально належної частки.

Відповідно до наданої Замовником копії Техпаспорту від 11.12.2020р., приміщення №5 - кімната, площею 9,8 м2, яке експерт пропонує виділити в окреме користування другого співвласника, при першому запропонованому варіанті порядку користування, має окремий вхід (вихід) з приміщення №1 - коридор, площею 7,3 м2.

Інженерні мережі, до яких підключена досліджувана квартира АДРЕСА_3 , при першому запропонованому варіанті порядку користування, залишаються в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Запропонований другий варіант встановлення порядку користування приміщеннями квартири АДРЕСА_3 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

При другому запропонованому варіанті встановлення порядку користування приміщеннями квартири АДРЕСА_3 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , експерт пропонує:

1.в спільне користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділити наступні приміщення, площею 18,1 кв.м.:

- №1 - коридор, площею 7,3 кв.м.;

- №2 - комора, площею 0,8 кв.м.;

- №3 - санвузол, площею 3,3 кв.м.;

- №4-кухня, площею 6,7 кв.м.;

2. в окреме користування першого співвласника виділити наступне приміщення:

- №5 кімната площею 9,8 кв.м.;

- площа зі спільного користування - 9.05 м2,

загальною площею 18, 85 кв.м.. що складають 40/100 частини, що на 10/100 частин (або

4.55 м2) менше його ідеально належної частки.

Відповідно до наданої Замовником копії Техпаспорту від 11.12.2020р., приміщення №5 - кімната, площею 9,8 м2, яке експерт пропонує виділити в окреме користування першого співвласника, при другому запропонованому варіанті порядку користування, має окремий вхід (вихід) з приміщення №1 - коридор, площею 7,3 м2.

3. в окреме користування другого співвласника виділити наступне приміщення:

- №6 - кімната, площею 18,9 кв.м.;

- площа з приміщень спільного користування - 9,05 м ,

загальною площею 27,95 кв.м.. що складають 60/100 частин, що на 10/100 частин (або 4,55 м2) більше його ідеально належної частки.

Відповідно до наданої Замовником копії Техпаспорту від 11.12.2020р., приміщення №6 - кімната, площею 18,9 м2, яке експерт пропонує виділити в окреме користування другого співвласника, при другому запропонованому варіанті порядку користування, має окремий вхід (вихід) з приміщення №1 - коридор, площею 7,3 м2.

Інженерні мережі, до яких підключена досліджувана квартира АДРЕСА_3 провулку в варіанті порядку користування, залишаються в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Таким чином, судом встановлено, що запропоновані експертом варіанти порядку користування квартирою не потребують проведення реконструкцій або перебудови квартири, не припиняє право спільної часткової власності. Отже, суд дійшов висновку про можливість визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_3 згідно з першим запропонованим варіантом висновку експерта № 057/2022 будівельно-технічної експертизи від 01.12.2022 року, який був обраний стороною позивача, та не заперечувався відповідачем.

Щодо вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення позивача.

Позивач, будучи власником частини вищезазначеної квартири, що підтверджується поданими документами, просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні квартирою, шляхом вселення, щодо проживання там відповідача не заперечує.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

У відповідності до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до частини першої та другої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Беручи до уваги вищезазначене, суд доходить висновку, що позов у частині усунення перешкод позивачу у користуванні квартирою шляхом її вселення є також підставний та підлягає до задоволення. Стороною відповідача не спростовано відсутності перешкод у користуванні власником, тобто позивачем, своєю власністю. Позивач, будучи власником частини квартири, має право на усунення порушеного права шляхом вселенням до даної квартири.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55,124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8,9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Ефективність як критерій способу захисту цивільного права полягає в тому, що його реалізація призведе до відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Здебільшого такий спосіб прямо визначений спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Щодо заяви представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат.

20.02.2023 року від представника позивача надійшла заява про стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в сумі 38 484,80 грн, з яких 1984,80 грн. судовий збір, 6000,00 грн. - витрати на проведення експертизи, 30500, 00 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

У ЦПК України визначено види судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч.3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно ч.8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представником на виконання вимог ч.1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона очікує понести в сумі 35 000,00 грн.

Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано договір про надання правової допомоги № 02/12/21 від 03.12.2021 року, додаток №2 до Договору від 03.12.2021 року, додаток №1 до Договору від 03.12.2021 року, додаток №6 до договору від 20.02.2023 року, акт приймання-передачі висновку №057/2022 від 01.12.2022 року; квитанція №0.0..1 від 20.02.2023 року, платник ОСОБА_1 , призначення платежу: часткова оплата правничої допомоги відп. до договору про надання правової допомоги №02/12/2021, рах.№94/23 від 20.02.2023, сума 55,00 грн.; квитанція №0.0..1 від 13.02.2023 року, платник ОСОБА_1 , призначення платежу: часткова оплата правничої допомоги відп. до договору про надання правової допомоги №02/12/2021 рах.№93/23, сума 65,00 грн.; квитанція №0.0..1 від 27.01.2023 року, платник ОСОБА_1 , призначення платежу: часткова оплата правничої допомоги відп. до договору про надання правової допомоги №02/12/2021, рах.№92/93, сума 40,00 грн.

Заява про розподіл судових витрат від 20.02.2023 року була направлена представником позивача на адресу реєстрації відповідача, в матеріалах справи міститься опис вкладення та накладна №971.

Повноваження адвоката підтверджені ордером серії ВН№ 1155232 від 12.10.2022 року з зазначенням договору на підставі якого надаються послуги №02/12/21 від 03.12.2021 року.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про доведеність витрат на правничу допомогу в заявленій сумі, як такої, що є пов`язаною з даною справою, вважає їх співмірними зі складністю та об`ємом виконаної роботи, такою, що підтверджена належними та допустимими доказами розрахунку таких витрат, а також те, що відповідачем дані витрати не оспорювались, в зв`язку з чим понесені витрати підлягають задоволенню.

На підставі викладено та керуючись ст.ст.8,9,41,55,59 Конституції України; 317,355,356,358ЦКУкраїни; 2, 4, 12, 13, 76,78, 81,133,134,137,141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення та встановлення порядку користування квартирою задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_1 до даної квартири.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

-виділення у користування ОСОБА_1 житлової кімнати «6» площею 18,9 кв.м.;

-виділення у користування ОСОБА_2 житлової кімнати «5» площею 9,8 кв.м.;

-залишення в загальному користуванні співвласників коридору «1» площею 7,3 кв.м., комори «2» площею 0,8 кв.м., санвузла «3» площею 3,3 кв.м., кухні «4» площею 6,7 кв.м., балкону.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 38 484 (три тисячі) гривень 80 коп. в рахунок витрат на судовий збір, витрат на проведення експертизи, витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідач, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Сторони по справі :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення виготовлено 14.03.2023 року.

Суддя Я.В. Шестакова