Справа № 462/901/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Пилип`юк Г. М.

за участю секретаря судового засідання Дмитрук Р.-А.Р.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути із відповідача страхове відшкодування у розмірі 60 955,18 грн , моральну шкоду у розмірі 10 000,00грн та судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору у розмірі 992, 40 грн та 10 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 01.07.2021 р. у м. Львові по вул. Городоцькій, 313 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «ВМW X5» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , що належить ОСОБА_3 та автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що належить ОСОБА_4 . Постановою Залізничного районного суду м.Львова №462/4968/21 від 25.08.2021 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільна відповідальність водія автомобіля "Volkswagen Passat", д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Ю.БІ.АЙ-КООП». Вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 складає 60 955,18 грн , моральну шкоду у розмірі 10 000,00грн та судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору у розмірі 992, 40 грн та 10 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Станом на час звернення із позовом виплата страхового відшкодування не здійснена. У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 05 квітня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією.

Відповідач у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подав, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомив, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день винесення рішення також не поступала.

02.05.2022 представник позивача подав клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання з метою надання додаткових пояснень та доказів по суті справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.

Згідно ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Як вбачається із позовних вимог, предметом позовних вимог є стягненн страхового відшкодування, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що для повного та всебічного встановлення обставин справи немає необхідності проведення судового засідання з повідомленням сторін, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 01.07.2021 року о 16 год. 00 хв. в м. Львів, вул. Городоцька, буд. 313, керуючи т.з. «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, що б постійно мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції у результаті чого здійснив зіткнення з т.з. «ВМW X5» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з завданими збитками, чим порушив вимоги п. 2.3Б; 12.1; 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП./а.с.73-74/

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Залізничного районного суду м. Львова від 19.05.2021 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винним у вчиненні ДТП.

Отже, з огляду на викладене вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортній пригоді є доведеною.

В результаті вказаної ДТП автомобіль «ВМW X5» д.н.з. НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень. Згідно висновку експерта №119 за результатами судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №113 від 09.07.2021 року підготовлено для подання до суду згідно ч.5 ст. 106 ЦПК України, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ВМW X5» д.н.з. НОМЕР_1 від виявлених при обстеженні 14.07.2021 року його пошкоджень внаслідок ДТП 01.07.2021 року, в цінах на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали становить 113 181, 61 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «ВМW X5» д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП 01.07.2021 року з врахуванням результатів його обстеження 14.07.2021 року, в цінах на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали становить 52 226, 43 грн та ринкова вартість автомобіля марки «ВМW X5» д.н.з. НОМЕР_1 , на 01.07.2021 року до моменту пошкодження у ДТП становить 712 422,75 грн. /а.с. 26-57/.

Цивільна відповідальність водія автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована в АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» за полісом серія ЕР № 202408743, що підтверджується копією полісу(а.с.117).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має сплатити страховик по полісу обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності.

Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Відповідно до ст 1166. ЦПК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст 1188 ЦПК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.»

Вказана позиція викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду № 14-176 цс 18від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Із змісту позову та доданих до нього доказів вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ВМW X5» д.н.з. НОМЕР_1 , від виявлених при обстеженні 14.07.2021 року його пошкоджень внаслідок ДТП 01.07.2021 року в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали становить: 113 181, 61 грн., вартість віднослювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля марки «ВМW X5» д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, 01.07.2021 року, з врахуванням результатів його обстеження 14.07.2021 року, в цінах на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали становить 52 226, 43 грн. Відповідач ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували розмір завданої позивачу шкоди на зазначену позивачем суму.

Беручи до уваги, що автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, яка відбулась з вини ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у АТ «Страхова компанія «Ю.БІ.АЙ-КООП», суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення на його користь страхового відшкодування в сумі 60 955,18 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім цього, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову в розмірі 992,40 грн. (а.с.1).

Згідно з ч. 1 ст. 137 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення»

Виходячи з матеріалів справи, між адвокатом Ганусяком О.І. та позивачем ОСОБА_1 28.01.2022 року укладено договір про надання правової допомоги №01/01-1 (а.с.106-110).

Відповідно до п.3.1 Договору, за надання правової допомоги Клієнт зобов`язується сплатити адвокат гонорар, розмір якого становить 10 000,00 грн з урахуванням всіх обов`язкових податків та зборів до державного бюджету та цільових фондів. Згідно квитанції №19, позивачем оплачено 10000 грн за юридичні послуги згідно договору від 28.01.2022 (а.с. 108).

За наведених обставин, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування позивачу моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; (частина третя статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 1187 ЦК України,.джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до роз`яснень даних уп.3, 9, 17-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. У рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі» Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Разом з цим, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі в розмірі 10 000 грн., так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, гідності особи, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілого (позивача), що негативно позначилося на його моральному та психологічному стані, враховуючи особу позивача, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий, їх тривалість, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково, а з відповідача ОСОБА_2 , слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 1000,00 грн. моральної шкоди.

Відповідно до роз`яснень даних уп.3, 9, 17-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. У рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі» Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

Керуючись статтями 81,89,141,263-265, 280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 60 955 (шістдесят тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять), 18 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч),00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві), 40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 (одну тисячу),00 грн .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ).

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: Г.М. Пилип`юк