Справа № 308/8839/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря Киніва О.В., Тимко М.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Перша ужгородська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із заявою, заінтересована особа:Перша ужгородська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, в якій просить суд: встановити факт постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . На час смерті спадкодавець була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею за даною адресою зареєстрована та фактично проживала ОСОБА_1 . За життя спадкодавець заповіту не залишив, інших спадкоємців за законом не має. На цій підставі, 06.06.2022 ОСОБА_1 , як спадкоємець четвертої черги звернулася до Першої ужгородської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, в якій ставилось питання щодо прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину на все майно після смерті спадкодавця. Однак, на час звернення до суду, відповіді не було отримано. Нотаріусом була надана лише усна відмова на звернення ОСОБА_1 та було повідомлено про необхідність звернення до суду з метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Зазначає, що на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, вели спільне господарство, здійснювала догляд за спадкодавцем, оскільки у зв`язку із похилим віком та наявності ознак хронічного стійкого психічного розладу у вигляді шизофренії параноїдної форми, безперервний тип перебігу із стійким дефектом, що позбавляє усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, цілеспрямовано вести свої справи, самостійно забезпечувати умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування.

За фактом наявності ознак хронічного стійкого психічного розладу у вигляді шизофренії параноїдної форми, безперервний тип перебігу із стійким дефектом, ОСОБА_1 21.10.2015 зверталася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про визнання ОСОБА_3 недієздатною та встановлення над ній опіки. Однією із підстав звернення до суду з позовною заявою було те, що ОСОБА_1 на момент звернення вже довгий період здійснювала догляд за ОСОБА_3 та проживала з нею, і бажала лише документально оформити даний факт для полегшення вчинення певних дій щодо догляду. Але у зв`язку із довгим періодом розгляду справи та у зв`язку із уже пенсійним віком ОСОБА_1 , вона відмовилася від даного позову, але все рівно лишилась доглядати за ОСОБА_3 та лишилась фактично проживати з нею однією сім`єю.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , на час її життя, вели спільне господарство, утримували спільними зусиллями дім, а саме: оплачували комунальні послуги та вчиняли інші дії для утримання майна; мали спільні кошти (сімейний бюджет), який витрачали спільно.

Той факт, що заявниця дійсно постійно проживала зі спадкодавцем, допомагала їй по господарству за її життя, підтверджують сусіди.

Від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом четвертої черги.

Отже, метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, а такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Ухвалою суду від 26.01.2022 відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 27.12.2022 за клопотанням представника заявника було витребувано інформацію від Першої ужгородської державної нотаріальної контори щодо спадкової справи та спадкоємців після померлої ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 16.02.2023 до Першої ужгородської державної нотаріальної контори було застосовано заходи процесуального примусу.

23.02.2023 на адресу суду надійшла інформація з підтверджуючими документами з Першої ужгородської державної нотаріальної контори.

Ухвалою суду від 27.02.2023 було скасовано ухвалу суду від 16.02.2023 за заявою Першої ужгородської державної нотаріальної контори.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала заяву з наведених в ній підстав. Крім того зазначила, що ОСОБА_3 доводилася їй тіткою, а саме: сестра батька була дружиною чоловіка, який був дядьком померлої ОСОБА_4 . ОСОБА_3 залишилася одна, інших родичів не мала. Останнім часом хворіла, а тому ОСОБА_1 мусила за нею дивитися. Доглядала ОСОБА_3 з 2009 року, жили однією сім`єю, вели спільне господарство. ОСОБА_1 забезпечувала ОСОБА_3 дровами, водою, їжею, крім того прибирала, прала, одягала ОСОБА_3 . Намагалася встановити опіку над ОСОБА_3 , подавала документи до суду, але через два роки відмовилася від цього через свій вік та стан здоров`я. Після цього хотіла, щоб опіку над ОСОБА_3 оформив її син.

У судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву з мотивів, викладених у ній, просив задовольнити. Зазначив, що однією сім`єю є не лише дружина та чоловік, діти, а й інші особи, які спільно проживають та ведуть спільний побут.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, по причинам суду невідомим, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Як випливає з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 71 року в місті Ужгород Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №56.

07.01.2022 ОСОБА_1 звернулася із заявою до Першої ужгородської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як випливає з інформації, наданої Першою ужгородською нотаріальною конторою, 08.06.2022 була заведена спадкова справа №92/2022 за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 , інші особи із заявами на прийняття спадщини не зверталися.

Як випливає з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) свідоцтва про прийняття спадщини не видавалися.

Відомостей, які б свідчили, що заявник є родичкою померлою, суду не надано.

Як випливає з довідки №409 від 24.05.2022, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Управління житлом» та довідки №589 від 17.05.2017, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Управління житлом», померлий ОСОБА_5 був зареєстрований станом на 13.04.2015 за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті разом з ним були зареєстровані: ОСОБА_3 , 1950 р.н. та ОСОБА_1 , 1956 р.н.

Разом з тим, з дослідженої копії паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 03.11.1998 на ім`я ОСОБА_1 , випливає, що ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 лише з 28.02.2017.

Відтак, зазначені вище довідки суперечать відомостям, зазначених в паспорті заявника.

Як випливає з довідки №2311 від 19.10.2017, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Управління житлом», ОСОБА_3 , 1950 р.н., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстрована ОСОБА_1 , 1956 р.н.

Як випливає з довідки №434 від 06.05.2022, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Управління житлом», померла ОСОБА_3 , 1950 р.н. була зареєстрована станом на 07.01.2022 за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті разом з нею зареєстрована ОСОБА_1 , 1956 р.н.

Надані заявником довідки лише підтверджують факт реєстрації заявника у будинку АДРЕСА_1 і не підтверджує фактичне проживання, оскільки при перевірці фактичного місця проживання/не проживання у житловому приміщенні складається відповідний Акт обстеження.

На підтвердження заяви, ОСОБА_1 надано копії квитанцій, а саме: про оплату за вивіз сміття від 19.02.2021, 12.01.2022; про оплату водопостачання за період: з 30.11.2021 по 31.12.2021; з 31.01.2022 по 28.02.22022, з 01.03.2022 по 31.03.2022; за електроенергію: від 19.02.2021, 16.12.2021; про оплату газопостачання за період з 01.02.2021 по 28.02.2021, з 01.06.2021 по 30.06.2021 та квитанції, з яких неможливо встановити дати оплати комунальних послуг. Крім того, з наданих квитанцій про оплату спожитої електроенергії та газу неможливо встановити, що послуги сплачувалися за споживання послуг, які надавалися за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, з наданих копій квитанцій оплати послуг ТОВ «Закарпаттяенергозбут» випливає, що будинок поділений на квартири, оскільки в квитанціях зазначена адреса: АДРЕСА_2 .

З показів свідка ОСОБА_6 також вбачається, що будинок був поділений на окремі приміщення, які мали окремі входи.

Крім того, суд звертає увагу, що частина наданих заявником квитанцій стосується утримання будинку після смерті ОСОБА_3 .

Також на підтвердження вимог заявником надана копія заяви від 06.06.2022, відповідно до якої ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , заявили, що вони являються сусідами померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 та підтверджують той факт, що гр. ОСОБА_3 разом з гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2016 року проживали однією сім`єю та вели спільний побут, ОСОБА_1 доглядала та утримувала гр. ОСОБА_3 .

Разом з тим, зазначені особи не були заявлені як свідки по справі, в судовому засіданні не допитувалися. Відтак, зазначена заява не є належним доказом по справі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_5 , що поруч з будинком заявниці, яка є племінницею померлої ОСОБА_3 та проживала з нею приблизно 10 років. ОСОБА_1 взувала, годувала ОСОБА_3 , наводила порядок в будинку, робила ремонт, платила за світло. На свята робила святкові страви: м`ясо, шовдарь. Більше нікого там не було. ОСОБА_10 , син заявниці був теж сусідом ОСОБА_3 , але доглядала за нею лише ОСОБА_1 , більше ніхто з ОСОБА_3 не проживав. Щодо стану здоров`я ОСОБА_3 , зазначила, що остання хворіла, час від часу зверталася до лікарні, мала групу інвалідності через психічні захворювання, отримувала пенсію по інвалідності, про встановлення опіки над ОСОБА_3 свідку нічого не відомо.

Щодо наданих доказів заявником про стан здоров`я ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

З дублікату Витягу з Акту огляду МСЕК вбачається, що ОСОБА_3 має другу групу інвалідності з причин загального захворювання безстроково. Дата освідчення 25.01.1993, Акт №86/5.

Висновком судово-психіатричного експерта №123 від 23.06.2016 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу із стійким дефектом, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, цілеспрямовано вести свої справи. За своїм психічним станом, ОСОБА_3 потребує сторонньої допомоги та встановлення над нею опіки.

Надана заявником документація свідчить про те, що ОСОБА_3 мала другу групу інвалідності та станом на 23.06.2016 виявляла ознаки хронічного стійкого психічного розладу, потребувала сторонньої допомоги та встановлення опіки, тобто майже за шість років до смерті.

Разом з тим, відомості про стан здоров`я та потреби сторонньої допомоги на день смерті ОСОБА_3 заявником не надано.

Як випливає зі змісту заяви та наданих пояснень заявником в судовому засіданні, ОСОБА_3 не була визнана недієздатною та опікун їй не призначався.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визначення фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.

Відтак, законом встановлено, що стан особи переглядається через певний період часу, який не перевищує двох років.

На підставі наведеного, суд не бере до уваги наданий заявником висновок судово-психіатричного експерта №123 від 23.06.2016 як доказ стану здоров`я та потреби ОСОБА_3 у сторонньому догляді.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з положеннями ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У даному випадку за відсутності інших спадкоємців, а також відсутності спору щодо даного майна, із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, не вбачається спору про право, а тому така заява підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що заявником не надано суду належних доказів, які б беззаперечно свідчили про постійне спільне проживання разом з спадкодавцем однією сім`єю, наявність спільного бюджету та наявність спільних прав та обов`язків, а відтак заява не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 258, 259, 263, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи Перша ужгородська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 08.03.2023.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду І.О. Шепетко