Справа №2-о/756/4/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді - Луценко О.М.,

при секретарі - Галелюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Оболонський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Генеральне консульство України в Ростові-на-Дону, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Свої вимоги заявник мотивував наступним, що він ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в в АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, актів про народження №7.

Станом на 24.08.1991 заявник був неповнолітнім та протягом 1983-1994 року постійно прожива зі своє матір`ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . Заявник навчався в Кіровській загально- освітній вечерній школі ІІ-ІІІ ступенів, яку закінчив 24.06.1994року.

14.09.1994р. разом матір`ю ОСОБА_2 переїхав для проживання до РФ де він отримав паспорт громадянина СРСР.

Заявник перебуваючи на території РФ в 2020 звернувся до Генерального Консульства України в Ростові- на-Дону з метою оформлення громадянства України, проте останні 11.12.2020, посилаючись на інформацію ДМС України, повідомило заявника про неможливість підтвердити його належність до громадянства, посилаючись на тимчасову окупацію території АР Крим, провести вичерпні перевірки щодо належності заявника до громадянства україни не вбачається можливим. Рішення суду про встановлення факту проживання на території України необхідно йому для отримання паспорту громадянина України в Оболонському районному відділі Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Таким чином, заявник вважає, що він на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) дійсно постійно проживав на території України, а тому наявні підстави для задоволення заяви в порядку, передбаченому ст. ст. 315-319 ЦПК України.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що він у інший спосіб не може довести даний факт і зазначені обставини перешкоджають подальшій реалізації його прав у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню (аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року, справа № 653/1308/18).

На підставі вищевказаного просив суд постановити рішення, встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в неповнолітньому віці, разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , постійно проживав на території України (в АДРЕСА_1) на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року).

Заявник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд постановити рішення, яким заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі, оскільки вимоги заявника є безпідставними та необгрунтованими.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явилися, про час там місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останньої.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в в АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, актів про народження №7 ( а.с.23).

Станом на 24.08.1991 заявник був неповнолітнім та протягом 1983-1994 року постійно прожива зі своє матір`ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 34 від 03.07.2020 виданої Владиславівкою сільською радою Кіровський району АР Крим ( а.с.22).

ОСОБА_1 навчався в Кіровській загально- освітній вечерній школі ІІ-ІІІ ступенів, яку закінчив 24.06.1994року, що підтверджується копією атестату( а.с.20).

Рішення суду про встановлення факту проживання на території України необхідно йому для отримання паспорту громадянина України в Оболонському районному відділі Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Згідно зі ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України Про громадянство України, Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/2001 Питання організації виконання Закону України Про громадянство України, яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» - громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України»(13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно пп. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/2001 - встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Згідно п. 10 Порядку - для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24.08.1991 або на 13.11.1991 ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24.08.1991 або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13.11.1991; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13.11.1991.

Крім цього,статтею 8 Закону України «Про громадянство України`особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

У пункті 44 наведеного Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для можливості реалізувати належні йому, як фізичній особі право на отримання паспорту громадянина України.

Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що зібраними по справі доказами підтверджено факт постійного проживання заявника у малолітньому віці разом з матір`ю на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991, у зв`язку із чим заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 4,13, 247, 258-259, 263-265, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Оболонський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Генеральне консульство України в Ростові-на-Дону, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в неповнолітньому віці, разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , постійно проживав на території України (в АДРЕСА_1) на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : О.М. Луценко