Справа № 355/196/22
Провадження № 2/355/103/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року

Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Червонописького В.С.,

секретаря судового засідання Котенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Березанської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на виділення земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2022 позивач звернувся до суду з позовною заявою до Березанської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на спадкове майно.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить право на отримання (виділення) земельної ділянки орієнтовною площею 0,7400 га із числа нерозподілених земель (паїв) розташованих на території Яблунівського старостинського округу Березанської міської ради Київської області, під багаторічними насадженнями (садами). За життя батько позивача ОСОБА_4 отримав сертифікат про право на земельну часту (пай) розміром 3,33 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП «Хмельовик», розташована на території Яблунівського старостинського округу Броварського району Київської області.

На підставі вищезазначеного сертифікату спадкодавець ОСОБА_4 за життя отримав державний акт на земельну ділянку № 437 (ріллю) площею 2,4698 га розташовану на території Яблунівського старостинського округу Броварського району Київської області.

Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на вищевказану земельну частку (пай), оскільки відсутній документи, що посвідчує право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку.

Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про витребування у Баришівській районній державній нотаріальній конторі копії спадкової справи заведеної до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання вимог п. п. 2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі.

29.08.2022 ухвалою суду справу прийнято до провадження суддею Червонописького В.С. та відкрито провадження у справі.

07.10.2022 та 10.10.2022 від відповідача ОСОБА_2 надійшли клопотання про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі.

07.10.2022 та 11.10.2022 від відповідача ОСОБА_3 надійшли клопотання про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

11.10.2022, 14.11.2022 та 22.12.2022 від представника позивача надійшли клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

03.01.2023 від відповідача Березанської міської ради Київської області надійшов лист про розгляд справи без участі їх представника.

17.01.2023 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Баришівській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи заведеної до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23.01.2023 до суду надійшла копія спадкової справи №37 заведеної до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачі до суду не з`явилися, від відповідачів надійшло клопотання через канцелярію суду про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справ судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24 вересня 2001.

Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 15.09.1987.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина до складу якої входить право на отримання (виділення) земельної ділянки орієнтовною площею 0,7400 га із числа нерозподілених земель (паїв) розташованих на території Яблунівського старостинського округу Березанської міської ради Київської області, під багаторічними насадженнями (садами).

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України в шестимісячний термін до Баришівської районної державної нотаріальної контори позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Крім нього до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулися відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За життя спадкодавець ОСОБА_4 отримав сертифікат про право на земельну часту (пай) розміром 3,33 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП «Хмельовик», розташована на території Яблунівського старостинського округу Броварського району Київської області.

Згідно довідки № 08 від 12.01.2022, виданою Яблунівським старостинським округом виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області, ОСОБА_4 , є власником сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 351740 від 12.03.2001 року. Оскільки до прийняття рішення сесії Яблунівської сільської ради № 180-20-05 від 28.08.2008 року гр. ОСОБА_4 помер, тому його ділянка може бути виділена спадкоємцю з числа нерозподілених земельних часток (паїв) під багаторічними насадженнями на території Яблунівського старостинського округу Броварського району Київської області орієнтовною площею 0,7400 га. Дана довідка міститься в матеріалах справи.

Відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не претендують на отримання (виділення) земельної ділянки орієнтовною площею 0,7400 га із числа нерозподілених земель (паїв) розташованих на території Яблунівського старостинського округу Березанської міської ради Київської області, під багаторічними насадженнями (садами), позовні вимоги визнали.

Відповідно до приписів ст.ст. 1270, 1261 Цивільного кодексу України, позивач спадщину прийняв шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Баришівської державної нотаріальної контори, однак отримати свідоцтво про спадщину на спадкове майно в нотаріальній конторі не має можливості, а іншого способу захисту свої прав аніж звернення з позовом до суду у позивача немає.

У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст.ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1218 ст. 1225 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в наслідок його смерті.

Так згідно ч. 1 ст. 328 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб.

Пленум Верховного суду України в своїй постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах спадкування», а саме в п. 11 роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Як встановлено матеріалами спадкової справи №37, позивач та відповідачі прийняли спадщину.

Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку з числа нерозподілених земельних часток (паїв) під багаторічними насадженнями розташованої на території Яблунівського старостинського округу Броварського району Київської області орієнтовною площею 0,7400 га на виділення якої мав право ОСОБА_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифікату РН №351740 виданого 12.03.2001 року (спадкова справа №37/2007) у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку.

Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям урегульований Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року.

Відповідно до пункту 2, 5 зазначеного Указу Президента України № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Право на земельну частку (пай) має особа, яка була членом КСП на час одержання акта на право колективної власності на землю, яка пізніше стала об`єктом розпаювання.

Згідно пунктів 16, 17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Отже, Сертифікат на право на земельну частку (пай) посвідчує право громадян на відповідну частину земель сільськогосподарського призначення без виділу її в натурі (на місцевості). Державним актом на право власності на земельну ділянку, який видається після виділення власником земельних часток (паїв), посвідчується право власності на вже виділену землю, як об`єкт матеріального світу.

Крім того, Пленум Верховного суду України в своїй постанові від 30.03.2008 року № 7 «Про судову практику у справах спадкування», а саме в п. 10 роз`яснив, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до п 10. Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 Цивільного кодексу України.

Таким чином, на думку суду, право на виділення земельної ділянки, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права на виділення земельної ділянки є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права на виділення земельної ділянки, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 200, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Березанської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на виділення земельної ділянки задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , картка платника податків НОМЕР_3 в порядку спадкування право на виділення земельної ділянки з числа нерозподілених земельних часток (паїв) під багаторічними насадженнями розташованої на території Яблунівського старостинського округу Броварського району Київської області орієнтовною площею 0,7400 га на виділення якої мав право ОСОБА_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифікату РН №351740 виданого 12.03.2001 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Червонописький