печерський районний суд міста києва
21 листопада 2023 року
Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Хайнацького Є.С.,
при секретарі судових засідань - Сміян А.Ю.,
позивача: не з`явився,
відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 734 064,20 грн., що складається з трьох процентів річних у розмірі 196 693,35 грн. та інфляційних втрат у розмірі 537 370,85 грн. за період з 01.07.2017 року по 31.08.2021 року, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 03.08.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу товарів у розстрочку № 1-06/12, за умовами якого позивач продав відповідачу товари для риболовлі на суму 710 000,00 грн. з розстрочкою оплати, проте відповідач отримані товари не оплатив.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2014 року у справі № 757/4950/13-ц позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 710 000 грн., 3 % річних 5483,01 грн., розмір інфляції 1830 грн. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3441 грн. В іншій частині позову відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу залишено без задоволення.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2018 року у справі № 757/46250/17-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних - 96 164,00 грн., інфляційні втрати - 828 138,45 грн., судові витрати в розмірі 8 000,00 грн.

Зазначені судові рішення набрали законної сили.

Відповідач вказані судові рішення не виконав; на час подання даного позову до суду сума боргу не погашена.

Відповідно до довідки державного виконавця Нагайчука М.В. від 19.07.2021 року сума загального боргу по справі № 757/4950/13-ц становить 693 517,66 грн.

Згідно з довідкою приватного виконавця Лисенко С.О. від 18.09.2019 року станом на 18.06.2021 року борг по справі № 757/46250/17-ц становить 878 822,92 грн.

Загальний розмір боргу відповідача перед позивачем становить 1 572 340,58 грн.

Позивач вважає, що за невиконання грошового зобов`язання відповідач повинен сплатити позивачу на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) три проценти річних у розмірі 196 693,35 грн. за період з 01.07.2017 року по 31.08.2021 року та інфляційні втрати у розмірі 537 370,85 грн. за період з липня 2017 року по серпень 2021 року.

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 526, 625 ЦК України позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2023 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та призначено підготовче засідання у справі на 17.03.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2023 року відкладено підготовче засідання на 03.08.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2022 року відкладено підготовче засідання на 10.11.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2022 року відкладено підготовче засідання на 27.02.2023 року.

24.02.2023 року до суду надійшла заява представника позивача про збільшення позовних вимог, у якій він збільшив період стягнення грошових коштів, якими користується відповідач, у зв`язку із значним збільшенням втрат позивача від інфляції за час розгляду справи.

У заяві про збільшення позовних вимог представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 1 481 919,58 грн., що складається з трьох процентів річних у розмірі 266 479,42 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 215 440,16 грн. за період з 01.07.2017 року по 22.02.2023 року, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2023 року відкладено підготовче засідання на 08.05.2023 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.05.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 31.08.2023 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.08.2023 року відкладено розгляд справи на 21.11.2023 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; відзив на позов не подав.

Згідно з ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2014 року у справі № 757/4950/13-ц позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 710 000,00 грн., 3 % річних 5 483,01 грн., розмір інфляції 1 830,00 грн. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3 441,00 грн. В іншій частині позову відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу залишено без задоволення.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Білоуса О.О. від 03.11.2014 року відкрито виконавче провадження № 45280793 з примусового виконання виконавчого листа № 757/4950/13-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва 29.10.2014 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 720 754,01 грн.

Згідно з копією листа державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.07.2021 року № 45280793/6 станом на 19.07.2021 року по виконавчому провадженню № 45280793 здійснюються всі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії щодо повного фактичного виконання, залишок нестягнутої суми боргу становить 693 517,66 грн.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2018 року у справі № 757/46250/17-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних - 96 164,00 грн., інфляційні втрати - 828 138,45 грн., судові витрати в розмірі 8 000,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. від 14.12.2018 року відкрито виконавче провадження № 57927019 з примусового виконання виконавчого листа № 757/46250/17-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва 18.09.2018 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних - 96 164,00 грн., інфляційних втрат - 828 138,45 грн., судових витрат - 8 000,00 грн.

Згідно з доданою позивачем до позову копією листа приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. станом на 18.06.2021 року залишок боргу відповідача по виконавчому провадженню № 57927019 становить 966 705,31 грн., з яких: 878 822,92 грн. - сума боргу; 87 882,39 грн. - основна винагорода приватного виконавця.

За приписами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зокрема, зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження).

За приписами ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 цього Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

У даному випадку між сторонами виникло грошове зобов`язання, оскільки одна сторона зобов`язана сплатити певну, визначену судовим рішенням, грошову суму стягувачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього Кодексу. Відтак, приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України).

Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц, у якій зроблено висновок, що у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін у цій справі як грошових зобов`язань, до прострочення відповідача застосовується ч. 2 ст. 625 ЦК України. Основою для розрахунків трьох процентів річних та інфляційних втрат є сума несвоєчасно виплачених грошових коштів.

Встановивши, що відповідачем прострочено грошове зобов`язання з виплати позивачу присуджених рішеннями суду грошових коштів, суд вважає, що у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06.07.2020 року у справі № 522/16531/17, від 27.01.2021 року у справі № 569/6045/17, від 10.04.2019 року у справі № 339/400/16-ц та від 05.02.2020 року у справі № 658/2739/17, які в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд повинен врахувати під час розгляду цієї справи.

Разом з тим, суд не погоджується з арифметичними розрахунками позивача щодо нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних, у тому числі, з періодом нарахування позивачем інфляційних втрат та трьох процентів річних з 01.07.2017 року по 22.02.2023 року.

Стосовно нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу, яка стягнута з відповідача на користь позивача рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2014 року у справі № 757/4950/13-ц, суд зазначає наступне.

З наданого позивачем розрахунку, з урахуванням збільшення позовних вимог, періодом нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України на суму боргу, яка стягнута з відповідача на користь позивача рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2014 року у справі № 757/4950/13-ц, позивачем визначено - з 01.07.2017 року по 22.02.2023 року.

Положення ст.ст. 3, 509, 625 ЦК України передбачають нарахування інфляційних втрат і трьох процентів річних на суму основного боргу (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2018 року у справі № 922/4099/17; постанова Верховного Суду від 21.05.2019 року у справі № 916/2889/13).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц зробила висновок, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Так, позивачем подано даний позов до суду 04.10.2021 року.

Отже, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, початком нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем є 04.10.2018 року, відтак, право позивача на стягнення коштів з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України обмежується періодом з 04.10.2018 року по 04.10.2021 року.

Разом з тим, враховуючи, що під час розгляду справи позивачем збільшено позовні вимоги та визначено кінцеву дату періоду нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних - 22.02.2023 року, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних та інфляційні втрати на підставі ст. 625 ЦК України за період з 04.10.2018 року по 22.02.2023 року.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2014 року у справі № 757/4950/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 710 000,00 грн., 3 % річних 5 483,01 грн., розмір інфляції 1 830,00 грн. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3 441,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Білоуса О.О. від 03.11.2014 року відкрито виконавче провадження № 45280793 з примусового виконання виконавчого листа № 757/4950/13-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва 29.10.2014 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 720 754,01 грн.

Згідно з копією листа державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.07.2021 року № 45280793/6 станом на 19.07.2021 року по виконавчому провадженню № 45280793 залишок нестягнутої суми боргу становить 693 517,66 грн.

З огляду на зазначене, суд наводить розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання (сплати боргу за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2014 року у справі № 757/4950/13-ц) за період з 04.10.2018 року по 22.02.2023 року.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу (693 517,66 грн.) за період з жовтня 2018 року по лютий 2023 року становить: 693 517,66 грн. х 101,7 % х 101,4 % х 100,8 % х 101,0 % х 100,5 % х 100,9 % х 101,0 % х 100,7 % х 99,5 % х 99,4 % х 99,7 % х 100,7 % х 100,7 % х 100,1 % х 99,8 % х 100,2 % х 99,7 % х 100,8 % х 100,8 % х 100,3 % х 100,2 % х 99,4 % х 99,8 % х 100,5 % х 101,0 % х 101,3 % х 100,9 % х 101,3 % х 101,0 % х 101,7 % х 100,7 % х 101,3 % х 100,2 % х 100,1 % х 99,8 % х 101,2 % х 100,9 % х 100,8 % х 100,6 % х 101,3 % х 101,6 % х 104,5 % х 103,1 % х 102,7 % х 103,1 % х 100,7 % х 101,1 % х 101,9 % х 102,5 % х 100,7 % х 100,7 % х 100,8 % х 100,7 % = 1 113 474,36 грн. - 693 517,66 грн. = 419 956,70 грн., які відповідно до ст. 625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Нарахування трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2014 року у справі № 757/4950/13-ц за період з 04.10.2018 року по 22.02.2023 року становить:

- за період з 04.10.2018 року по 31.12.2019 року, тобто за 454 дні: 693 517,66 грн. (сума заборгованості) х 3 : 100 : 365 х 454 (кількість днів прострочення виконання грошового зобов`язання) = 25 878,66 грн.;

- за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, тобто за 366 днів: 693 517,66 грн. (сума заборгованості) х 3 : 100 : 366 х 366 (кількість днів прострочення виконання грошового зобов`язання) = 20 805,53 грн.;

- за період з 01.01.2021 року по 22.02.2023 року, тобто за 783 дні: 693 517,66 грн. (сума заборгованості) х 3 : 100 : 365 х 783 (кількість днів прострочення виконання грошового зобов`язання) = 44 632,14 грн.

Загальний розмір трьох процентів річних у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання (сплати боргу за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2014 року у справі № 757/4950/13-ц) за період з 04.10.2018 року по 22.02.2023 року становить: 25 878,66 грн. + 20 805,53 грн. + 44 632,14 грн. = 91 316,33 грн.

Стосовно нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу, яка стягнута з відповідача на користь позивача заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2018 року у справі № 757/46250/17-ц, суд зазначає наступне.

З наданого позивачем розрахунку, з урахуванням збільшення позовних вимог, періодом нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України на суму боргу, яка стягнута з відповідача на користь позивача заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2018 року у справі № 757/46250/17-ц, позивачем визначено - з 01.07.2017 року по 22.02.2023 року.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2018 року у справі № 757/46250/17-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних - 96 164,00 грн., інфляційні втрати - 828 138,45 грн., судові витрати в розмірі 8 000,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. від 14.12.2018 року відкрито виконавче провадження № 57927019 з примусового виконання виконавчого листа № 757/46250/17-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва 18.09.2018 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних - 96 164,00 грн., інфляційних втрат - 828 138,45 грн., судових витрат - 8 000,00 грн.

Згідно з доданою позивачем до позову копією листа приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. станом на 18.06.2021 року залишок боргу відповідача по виконавчому провадженню № 57927019 становить 966 705,31 грн., з яких: 878 822,92 грн. - сума боргу; 87 882,39 грн. - основна винагорода приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з ч. 1 ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2018 року у справі № 757/46250/17-ц не оскаржувалось, отже, набрало законної сили 29.06.2018 року.

З висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц вбачається, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Відтак, позивачем необґрунтовано визначено початком періоду нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України на суму боргу, яка стягнута з відповідача на користь позивача заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2018 року у справі № 757/46250/17-ц, - 01.07.2017 року.

Так, початком порушення грошового зобов`язання відповідачем є 29.06.2018 року.

Разом з тим, позивачем подано даний позов до суду 04.10.2021 року.

Отже, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, початком нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем є 04.10.2018 року, відтак, право позивача на стягнення коштів з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України обмежується періодом з 04.10.2018 року по 04.10.2021 року.

Разом з тим, враховуючи, що під час розгляду справи позивачем збільшено позовні вимоги та визначено кінцеву дату періоду нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних - 22.02.2023 року, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних та інфляційні втрати на підставі ст. 625 ЦК України за період з 04.10.2018 року по 22.02.2023 року.

Суд наводить розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання (сплати боргу за заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2018 року у справі № 757/46250/17-ц) за період з 04.10.2018 року по 22.02.2023 року.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу (878 822,92 грн.) за період з жовтня 2018 року по лютий 2023 року становить: 878 822,92 грн. х 101,7 % х 101,4 % х 100,8 % х 101,0 % х 100,5 % х 100,9 % х 101,0 % х 100,7 % х 99,5 % х 99,4 % х 99,7 % х 100,7 % х 100,7 % х 100,1 % х 99,8 % х 100,2 % х 99,7 % х 100,8 % х 100,8 % х 100,3 % х 100,2 % х 99,4 % х 99,8 % х 100,5 % х 101,0 % х 101,3 % х 100,9 % х 101,3 % х 101,0 % х 101,7 % х 100,7 % х 101,3 % х 100,2 % х 100,1 % х 99,8 % х 101,2 % х 100,9 % х 100,8 % х 100,6 % х 101,3 % х 101,6 % х 104,5 % х 103,1 % х 102,7 % х 103,1 % х 100,7 % х 101,1 % х 101,9 % х 102,5 % х 100,7 % х 100,7 % х 100,8 % х 100,7 % = 1 552 305,85 грн. - 878 822,92 грн. = 673 482,93 грн., які відповідно до ст. 625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Нарахування трьох процентів річних за невиконання грошового зобов`язання за заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2018 року у справі № 757/46250/17-ц за період з 04.10.2018 року по 22.02.2023 року становить:

- за період з 04.10.2018 року по 31.12.2019 року, тобто за 454 дні: 878 822,92 грн. (сума заборгованості) х 3 : 100 : 365 х 454 (кількість днів прострочення виконання грошового зобов`язання) = 32 793,34 грн.;

- за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, тобто за 366 днів: 878 822,92 грн. (сума заборгованості) х 3 : 100 : 366 х 366 (кількість днів прострочення виконання грошового зобов`язання) = 26 364,69 грн.;

- за період з 01.01.2021 року по 22.02.2023 року, тобто за 783 дні: 878 822,92 грн. (сума заборгованості) х 3 : 100 : 365 х 783 (кількість днів прострочення виконання грошового зобов`язання) = 56 557,67 грн.

Загальний розмір трьох процентів річних у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання (сплати боргу за заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2018 року у справі № 757/46250/17-ц) за період з 04.10.2018 року по 22.02.2023 року становить: 32 793,34 грн. + 26 364,69 грн. + 56 557,67 грн. = 115 715,70 грн.

Таким чином, загальний розмір трьох процентів річних на суму боргу у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання - сплати боргу за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2014 року у справі № 757/4950/13-ц та заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2018 року у справі № 757/46250/17-ц за період з 04.10.2018 року по 22.02.2023 року, становить: 91 316,33 грн. + 115 715,70 грн. = 207 032,03 грн.

Загальний розмір інфляційних втрат на суму боргу у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання - сплати боргу за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2014 року у справі № 757/4950/13-ц та заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2018 року у справі № 757/46250/17-ц за період з жовтня 2018 року по лютий 2023 року, становить: 419 956,70 грн. + 673 482,93 грн. = 1 093 439,63 грн.

За таких обставин, встановивши, що зазначені судові рішення не були виконані відповідачем у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав, передбачених ст. 625 ЦК України, для стягнення з відповідача на користь позивача вказаних вище сум, зокрема, інфляційних втрат і трьох процентів річних за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 10 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 340,65 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 01.10.2021 року, та 7 478,56 грн., що підтверджується квитанцією № від 23.02.2023 року, а всього - 14 819,21 грн.

Оскільки позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 1 481 919,58 грн., однак суд задовольняє позовні вимоги лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1 300 471,66 грн., що становить 87,76 %, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13 005,34 грн. судового збору.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 11, 15, 16, 509, 526, 598, 599, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3-5, 7-13, 17, 18, 43, 49, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : 207 032 (двісті сім тисяч тридцять дві) грн. 03 коп. - три проценти річних за період з 04.10.2018 року по 22.02.2023 року та 1 093 439 (один мільйон дев`яносто три тисячі чотириста тридцять дев`ять) грн. 63 коп. інфляційних втрат за період з жовтня 2018 року по лютий 2023 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 13 005 (тринадцять тисяч п`ять) грн. 34 коп.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ; РНКОПП НОМЕР_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено та підписано 01.12.2023 року.

Суддя Є.С. Хайнацький