Справа №443/700/22
Провадження №2/443/52/23
РІШЕННЯ

іменем України

08 лютого 2023 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Юшківці в особі Ходорівської міської ради Львівської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем до часу відкриття спадщини та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить: встановити факт проживання ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_4 однією сім`єю в АДРЕСА_1 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до моменту смерті останнього, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дев`ятниківської сільської ради, загальною площею 1,7041 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ 035028 від 27.09.2000 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер вітчим батька позивачки ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дев`ятниківської сільської ради, загальною площею 1,7041 га, що належали померлому, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ 035028 від 27.09.2000 року. Згідно довідки Ходорівської міської ради №404 від 18.12.2017 року, ОСОБА_4 проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від імені ОСОБА_4 у виконкомі колишньої Дев`ятниківської сільської ради посвідчувався заповіт від 31.01.1987 року за №8 в користь ОСОБА_5 . ОСОБА_5 спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 не прийняв, оскільки на момент смерті із спадкодавцем не проживав, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався та не вчиняв дій, що свідчать про прийняття спадщини. Даний факт підтверджується нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_5 від 19.04.2018 року (копія заяви додається). На момент смерті ОСОБА_4 разом з ним постійно проживав однією сім`єю батько позивачки - ОСОБА_3 , який фактично спадщину прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав. 19.04.2018 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Медвідь Н.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області після смерті ОСОБА_4 , внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №47/2018, однак свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 нотаріусом не видавалося.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшов житловий будинок в АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дев`ятниківської сільської ради, загальною площею 1,7041 га, що він фактично успадкував після смерті свого вітчима ОСОБА_4 , однак юридично не оформив своїх спадкових прав. Згідно довідки Ходорівської міської ради №167 від 22.05 2017 року, ОСОБА_3 проживав і був прописаний в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . В Дев`ятниківській сільській раді посвідчено заповіт гр. ОСОБА_3 від 30 травня 2000 року за реєстровим № 39 в користь сина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_1 в рівних долях. 14.06.2017 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Медвідь Н.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1 , внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №23/2017, при цьому нотаріально посвідченою заявою від 14.06.2017 року, ОСОБА_5 повідомив, що спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийняв, на неї не претендує та не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 . 27.07.2017 року позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1 . 01.06.2022 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Медвідь Н.С. для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 . Постановою №2 від 01.06.2022 року нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Дев`ятниківської сільської ради, що належала померлому і є спадковим майном.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 08.07.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 18.08.2022 року в порядку витребування доказів зобов`язано приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Медвідь Н.С. в строк до 20 вересня 2022 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №47/2018, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20.09.2022 року від приватним нотаріусом Стрийського району Львівської області Медвідь Н.С. надіслано копію спадкової справи №47/2018, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою від 14.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів, викладених у такому, просив позов задоволити.

Представник відповідача - Ходорівської міської ради Львівської області у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву вказав про відсутність інформації, яка б була підставою для заперечення позовних вимог, а також просить проводити розгляд справи без участі їхнього представника.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого повторно на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с.28, 76).

Як видно із свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_2 , 29.01.1977 року у с.Дев`ятники, Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 , 1952 року народження та ОСОБА_9 , 1960 року народження (а.с.30, 75).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с.29, 74).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 , виданим Дев`ятниківською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 13.02.1995 року (а.с.9,67).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дев`ятниківської сільської ради, загальною площею 1,7041 га, що належали померлому, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ 035028 від 27.09.2000 року (а.с.32).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

За життя ОСОБА_4 , 31.01.1987 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Дев`ятниківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №8, згідно якого останній заповів усе своє майно ОСОБА_5 (а.с.11, 69).

Згідно довідки Ходорівської міської ради №404 від 18.12.2017 року, ОСОБА_4 проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від імені ОСОБА_4 у виконкомі колишньої Дев`ятниківської сільської ради посвідчувався заповіт від 31.01.1987 року за №8 в користь ОСОБА_5 (а.с.10, 68).

Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні, дала покази про те, що являлася двоюрідною сестрою позивачки. З 1990 року ОСОБА_2 разом із своїм батьком ОСОБА_3 та батьковим вітчимом ОСОБА_4 проживали однією сім`єю у с.Юшківці. ОСОБА_2 разом із батьком здійснювали догляд за ОСОБА_4 займалися його похованням. Брат позивачки ОСОБА_5 відмовився від спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дав покази про те, що являється сусідом позивачки. ОСОБА_2 разом із своїм батьком ОСОБА_3 та батьковим вітчимом ОСОБА_4 проживали однією сім`єю у с.Юшківці.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 не прийняв, оскільки на момент смерті із спадкодавцем не проживав, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався та не вчиняв дій, що свідчать про прийняття спадщини, що також підтверджується нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_5 від 19.04.2018 року, яка подана приватному нотаріусу Стрийського нотаріального округу Медвідь Н.С. (а.с.12, 66).

Як вбачається із вказаної вище заяви, ОСОБА_5 повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дід ОСОБА_4 , який постійно проживав в АДРЕСА_1 , та який у відповідності до заповіту, посвідченого Кисіль М.І., секретарем виконавчого комітету Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області зазначене в заповіті майно заповів йому. Спадщину не приймав, на спадщину не претендує, та до суду за продовженням терміну для прийняття спадщини звертатися не буде.

Судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_4 разом з ним постійно проживав однією сім`єю батько позивачки - ОСОБА_3 , який фактично спадщину прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав.

19.04.2018 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Медвідь Н.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області після смерті ОСОБА_4 (а.с.13, 65), внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №47/2018 (а.с.65-78).

Як видно із копії спадкової справи №47/2018, яка заводились після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , нотаріусом свідоцтво про право на спадщину після останнього не видавалося.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 , виданим Дев`ятниківською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 03.06.2000 року (а.с.24, 73).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшов житловий будинок в АДРЕСА_1 (а.с.32), а також земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дев`ятниківської сільської ради, загальною площею 1,7041 га, що він фактично успадкував після смерті свого вітчима ОСОБА_4 , однак юридично не оформив своїх спадкових прав.

За життя ОСОБА_3 , 30.05.2000 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Дев`ятниківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №39, згідно якого останній заповів усе своє майно синові ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в рівних долях (а.с.25).

Згідно довідки Ходорівської міської ради №167 від 22.05.2017 року, ОСОБА_3 проживав і був прописаний в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила 02.06.2000 року. В Дев ятниківській сільській раді посвідчено заповіт гр. ОСОБА_3 від 30 травня 2000 року за реєстровим № 39 в користь сина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_1 в рівних долях (а.с.26).

Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до довідки Ходорівської міської ради №167 від 22.05.2017 року, ОСОБА_2 дійсно вступила в управління спадковим майном в 6-ти місячний термін після смерті свого батька, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як займалася його похороном, після смерті забрала ключі від спадкового житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , особисті речі покійного, та для обробітку землі використовує сільськогосподарський реманент, що належав покійному батьку (а.с.27).

Згідно ст.553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Судом встановлено, що крім позивача та її брата - ОСОБА_5 , інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не було, оскільки дружина останнього - ОСОБА_7 померла швидше за чоловіка, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 (а.с.31, 72).

14.06.2017 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Медвідь Н.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.19), внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №23/2017 (а.с.16-41),

Натомість ОСОБА_5 нотаріально посвідченою заявою від 14.06.2017 року (а.с.20) повідомив, що спадщину після смерті свого батька - ОСОБА_3 не прийняв, на неї не претендує, до суду за продовженням терміну для прийняття спадщини звертатися не буде, та не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 .

27.07.2017 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 (а.с.37).

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Медвідь Н.С. для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дев`ятниківської сільської ради, загальною площею 1,7041 га, що її батько ОСОБА_3 фактично успадкував після смерті свого вітчима ОСОБА_4 , однак юридично не оформив своїх спадкових прав.

Однак, приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Медвідь Н.С. постановою №2 від 01.06.2022 року відмовив ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельні ділянки розташовані на території Дев`ятниківської сільської ради , Стрийського району Львівської області у зв`язку із відсутністю оригінали правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки на ім`я ОСОБА_3 (а.с.44).

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,21 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем.

Суд зауважує, що метою встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини є необхідність реалізації позивачем права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки.

Одночасно суд бере до уваги і той факт, що позивач позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що наявними в матеріалах справи доказами та показами свідків, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав разом із ОСОБА_4 однією сім`єю в АДРЕСА_1 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до моменту смерті останнього, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Крім того, згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивачка стверджує, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_4 втрачено.

Доказом того, що покійний ОСОБА_4 володів земельною ділянкою, яка розташована на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, є довідка від 10.08.2021 року №97-13-0.22-8/375-21, видана Управлінням у Стрийському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, відповідно до якої, згідно книги реєстрації державних актів на право приватної власності на землю на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 16.06.2000 року №193 на громадянина ОСОБА_4 зареєстрований Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЛВ 035028 від 27.09.2000 р. Реєстраційний номер 528. Площа земельної ділянки 1.7041 га. Цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.42).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області..

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_4 однією сім`єю в АДРЕСА_1 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до моменту смерті останнього, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дев`ятниківської сільської ради, загальною площею 1,7041 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ 035028 від 27.09.2000 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 лютого 2023 року.

Головуючий суддя С.І Сливка