ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/461/23 Справа № 175/4251/20 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31.08.2012 р. між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 на підставі кредитного договору №3009 видано кредитну картку з лімітом овердрафту у сумі 20000,00 грн.

19.07.2016 р. Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Зазначена обставина підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та Статутом.

На баланс ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, тому виникла заборгованість перед позивачем станом на 03.11.2020 р., яка складає 114353,86 грн., з яких: 37758,25 грн. - заборгованість за кредитом; 59745,61 грн. - заборгованість процентами; 16850,00 грн. - штрафні санкції.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 114353,86 грн.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року позовні вимоги «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованість у сумі 114353,86 грн., з яких: 37758,25 грн. - заборгованість за кредитом; 59745,61 грн. - заборгованість процентами; 16850,00 грн. - штрафні санкції та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2022 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи.

Зокрема, на думку відповідача, матеріали справи не містять належних доказів щодо розміру заборгованості за кредитом та суд першої інстанції помилково не застосував строки позовної давності.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2012 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» і ОСОБА_1 було підписано пропозицію укласти договір карткового рахунку №3009 і договір страхування (оферта), а також загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків (у редакції від 27.08.2012).

Відповідно до пропозиції укласти договір карткового рахунку ліміт овердрафту становив 20 000,00 гривень, строк користування 36 місяців, процентна ставка 0,0001 % при здійснені розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту) і 24 % при здійснені дебетових операцій за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту).

28.11.2017 року Банк звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення з відповідача коштів за кредитним договором.

27.06.2019 року приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. відкрив виконавче провадження №59425070 про стягнення з відповідача кредитної заборгованості на підставі виконавчого напису.

13.05.2020 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд визнав протиправним та скасував Постанову приватного виконавеця виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. про відкриття виконавчого провадження №59425070.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе обов`язків за кредитним договором в частині повернення суми кредиту у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість, розмір якої станом на 03.11.2020 р., складає 114353,86 грн., з яких: 37758,25 грн. - заборгованість за кредитом; 59745,61 грн. - заборгованість процентами; 16850,00 грн. - штрафні санкції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Проте, погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може, з наступних підстав.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Частинами 1,2 ст. 642 ЦК України визначено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Водночас, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність нарахування банком відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії договору 30.08.2015р., оскільки в матеріалах справи відсутні докази про продовження дії даного договору.

Крім того, з матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач подав до суду клопотання про застосування строків позовної давності.

Згідно з частиною 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України)

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Зі змісту акцептованої позивачем пропозиції укласти договір карткового рахунку та договору страхування (оферти) вбачається, що сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником зобов`язання, що виникло на основі цього договору до 30.08.2015 року. При цьому будь яких застережень щодо можливості продовження строку дії кредитного договору його умови не містять.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України).

З огляду на викладене, строк звернення позивача до суду за захистом його прав та стягненням з відповідача заборгованості сплив 30.08.2018 року, в той час, як позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 27.11.2020 року, тобто з порушенням трирічного строку позовної давності.

В матеріалах справи наявне клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, що відповідно до ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позивачем пропущено строк позовної давності визначений ст. 257 ЦК України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, а також враховуючи, що сплив позовної давності є самостійною правовою підставою для відмови у позові, колегія суддів вважає за потрібне застосувати до спірних правовідносин позовну давність та відмовити у задоволенні позову з наведених підстав.

При цьому наведені позивачем причини пропуску позовної давності, з посиланням на звернення до нотаріуса про вчинення виконавчого напису, визнання цього напису таким, що не підлягає виконанню, відхиляються колегією суддів як неповажні.

Зупинення строку позовної давності вчиненням виконавчого напису нотаріуса є необґрунтованими, оскільки вжитий позивачем засіб позасудового захисту свого порушеного права, а саме стягнення заборгованості за договором позики за виконавчим написом нотаріуса, до визначених статтями 263, 264 ЦК України підстав зупинення чи/або переривання позовної давності не належить.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним Верховним Судом у постанові від 25 березня 2019 року у справі № 161/19329/13-ц (провадження № 61-39634св18), підстав відступу від якого не знайшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 357/5125/16-ц (провадження № 61-15142сво18).

Згідно п 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, з позивача на користь апелянта слід стягнути судовий збір, за подання апеляційної скарги, у розмірі 5255 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5255 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: