КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6045/2023
У Х В А Л А

07 лютого 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Кашперської Т.Ц., суддів: Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в інтересах відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року позов задоволено. 15 жовтня 2022 року ОСОБА_1 як адвокатом в інтересах відповідача ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року.

Апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки всупереч положень ст. 356 ЦПК України повноваження представника ОСОБА_1 на представництво інтересів ОСОБА_2 не підтверджені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 817/66/16 (провадження № 11-185апп19) вказано, що положеннями статті 26 Закону № 5076-VI визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, що узгоджується зі статтею 14 Правил адвокатської етики. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Разом із тим, матеріали справи та апеляційна скарга не містять як договору про надання правової допомоги, довіреності або ордеру, на підставі яких ОСОБА_1 уповноважений представляти інтереси ОСОБА_2 в судових органах, так і копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, а є лише посилання на наявність такого свідоцтва. В апеляційній скарзі зазначено, що документи на підтвердження повноважень представника знаходяться в матеріалах справи, однак фактично будь-які документи, які б підтверджували повноваження ОСОБА_1 як представника ОСОБА_2 , в матеріалах справи відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Таким чином, оскільки до апеляційної скарги не надано доказів належного уповноваження ОСОБА_1 на вчинення будь-яких процесуальних дій від імені заявника у розумінні ст. 62 ЦПК України, апеляційна скарга вважається підписаною особою, яка не має права її підписувати, та підлягає поверненню особі, яка її подала.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає заявнику повторному зверненню з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст. 356 ЦПК України.

У зв`язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, заявник має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу, подану ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.