Справа № 286/2051/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Білоусенко І. В.

з секретарем Максимець О. В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в с. Норинськ Коростенського району Житомирської області, на підставі рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2016 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 500 грн. на кожну дитину на 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Стягувати щомісячно, починаючи з 27.01.2016 і до повноліття дітей, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 на ОСОБА_3 , до 23.04.2030 на ОСОБА_4 , до 19.12.2031 на ОСОБА_5 та до 01.06.2035 на ОСОБА_6 . Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що сплачує аліменти, розмір яких встановлено рішенням суду від 11.05.2016 (500 грн. щомісячно), заборгованості не має. Раніше встановлений розмір аліментів, визначений на підставі позовної заяви позивачки, яка самостійно запросила саме 500 грн. на місяць, позов було задоволено в повному обсязі. У вихованні 3-х дітей він не приймає активної участі по причині того, що вони проживають у Кіровоградській області у бабусі, але з ними він спілкується по телефону та допомагає всім необхідним, а дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з ним із липня місяця 2021 року та перебуває на повному його утриманні. У теперішній час він перебуває у шлюбі, його дружина є безробітною. Таким чином, окрім його дочки ОСОБА_7 , непрацездатної матері, він має на утриманні дружину, які розраховують на його матеріальну підтримку. Встановлений раніше розмір аліментів відповідає вимогам чинного законодавства, необхідність виплати аліментів співмірна із його матеріальними можливостями з їх виплати.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задоволити, з мотивів у ньому наведених.

В судове засідання відповідач не з`явився.

Відтак, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2016 по цивільній справі № 385/99/16-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 500,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 27.01.2016 і до повноліття дітей, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 на ОСОБА_3 , до 23.04.2030 року на ОСОБА_4 та до 19.12.2031 року на ОСОБА_5 .

Звертаючись до суду із позовом, позивач зазначила, що з часу ухвалення рішення Гайворонським районним судом Кіровоградської області від 11.05.2016 її матеріальний стан змінився, що свідчить про наявність підстав для зміни розміру аліментів, стягнутих судом на утримання дітей.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно дост.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143 цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилалася на те, що у неї змінився матеріальний стан, а саме, що зросли витрати на утримання дітей у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку, діти знаходяться повністю на її утриманні, фінансової підтримки з боку відповідача на утримання дітей немає, але дані обставина нічим не були підтверджені.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В даному випадку вирішуючи спір, суд вважає, що зміна матеріального стану позивача, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів на дітей.

Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення її майнового стану, у тому числі, в зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку та те, що фінансової підтримки з боку відповідача на утримання дітей немає.

Крім цього, із копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.04.2018 вбачається, що на адресу Овруцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Житомирській області, надійшла письмова заява стягувача ОСОБА_1 щодо припинення стягнення аліментів, на підставі чого, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ №385/99/16-ц, виданий 17.05.2016 було повернуто стягувачу.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.

Зокрема, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що із моменту постановлення судового рішення про стягнення аліментів, виконавчий лист перебуває на виконанні у виконавчій службі та обставин про суттєве погіршення її матеріального стану, через що вона немає змоги забезпечувати дітей з сплачуваних відповідачем аліментів у визначеному судом розмірі. А тому, зазначені обставини не можуть бути враховані судом при ухваленні судового рішення. Підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Тому керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп.15.5) п.15) п.1 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Овруцький районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду або якщо суд визнає причини пропуску строку поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Білоусенко

Повний текст рішення складено 17.02.2023.