01.03.2023 Єдиний унікальний № 371/1341/22 провадження № 2/371/207/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/1341/22

Провадження № 2/371/207/23

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Марусич А.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на ті обставини, що вона є пенсіонером за віком, власносго житла не має, проживає за адресою: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Вона має трьох повнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вони з чоловіком ОСОБА_6 мали у власності дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок. Ще до смерті чоловіка вони продали земельні ділянки, гроші від продажу розділили між двома доньками. Житловий будинок подарували синові. Умовою дарування нерухомого майна дітям було те, що вони доглянуть їх до смерті.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловіка ОСОБА_6 діти домовилися, що в зимові місяці вона буде проживати в сім?ї доньки ОСОБА_7 в місті Києві, а решту місяців - почергово в сім?ях доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 донька ОСОБА_7 померла. ОСОБА_2 відмовилася забирати її до свого будинку та доглядати за нею.

Вона проживає в будинку сина ОСОБА_5 , який опікується нею, купує їй продукти харчування, одяг, ліки.

Її пенсія становить 3338,70 грн, інших джерел доходів вона не має, хворіє, в зв?язку з чим доводиться купувати багато дороговартісних ліків. За віком і станом здоров?я вона не може працювати. Матеріальне становище є вкрай нужденним.

Відповідач матеріальної допомоги їй не надає, хоча є працездатною особою, працює без укладення трудового договору, інших утриманців не має, аліменти нікому не платить, а тому має можливість надавати їй матеріальну допомогу.

Посилаючись на норми статті 202 Сімейного кодексу України, просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн щомісячно від дня пред?явлення позову до дня смерті.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 25 січня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

25 січня 2023 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання.

08 лютого 2023 року копія ухвали про відкриття спрощеного провадження та копія позовної заяви з додатками отримані відповідачем ОСОБА_2 .

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Аргументи учасників справи

Відповідач ОСОБА_2 16 лютого 2023 року подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позовних вимог, зазначила, що викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності. Вона не відмовлялася забирати матір до себе, натомість її брат ОСОБА_5 перешкоджає у спілкуванні з матір?ю, не допускає до неї, чим обмежує її обов?язок піклуватися про матір та доглядати її. Через це вона навіть зверталася до правоохоронних органів.

Вказала, що в позовній заяві зазначено, що позивач проживає у будинку сина ОСОБА_5 , який нею опікується. Він купує продукти харчування, одяг, ліки, сплачує комунальні послуги, в зв?язку з чим суму пенсійного забезпечення мати може витрачати повністю на власний розсуд.

На її думку необхідність у матеріальному забезпеченні матері не доведена наданими доказами. Сам факт непрацездатності, твердження позивача про те, що вона має пенсійний вік, наявність захворювань, відсутність інших доходів, окрім пенсії, не є підтвердженням потреби у матеріальній допомозі.

Вказала, що вона з 05 серпня 2018 року не працює, підробітків та доходів не має, знаходиться на утриманні чоловіка та дітей, коштів на сплату аліментів не має. Вона сама має потребу в купівлі ліків, оскільки хворіє на астму та безліч вікових та набутих хвороб. Купувати ліки їй допомагають рідні.

Враховуючи її матеріальний стан та стан її здоров?я, вона не має змоги матеріально забезпечувати матір, проте не відмовляється надавати їй допомогу по догляду за нею, що неодноразово наголошувалося її брату ОСОБА_5

22 лютого 2023 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вона зазначила, що той факт, що ОСОБА_5 виконує обов?язки по догляду за нею, опікується нею, купує продукти харчування, одяг та ліки, не позбавляє відповідача обов?язку щодо догляду за нею, оскільки вони з чоловіком віддали дітям, в тому числі і відповідачці, все майно, придбане ними за життя. Вказала, що відповідач, посилаючись на поганий матеріальний стан та незадовільний стан здоров?я, не надала доказів, які б підтверджували вказані обставини, такі твердження відповідача вважає небажанням виконувати обов?язок щодо догляду за матір?ю.

27 лютого 2023 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Обґрунтовуючи заперечення проти доводів позивача, зазначила, що ніяких домовленостей про постійні переїзди матері від одного житла до іншого між дітьми не було.

Вказала, що її незадовільний стан здоров?я підтверджується медичними документами, доданими до заперечення на відповідь на відзив.

Стверджує, що вона не відмовлялася надавати допомогу матері, проте брат чинить перешкоди у спілкуванні з нею, а також у наданні нею підтримки матері, піклуванні та догляді за нею. Звернула увагу на те, що ставить під сумнів дійсність намірів позивача стягувати з неї аліменти на її утримання та підозрює, що на неї чиниться сторонній тиск та вплив задля неправомірної вигоди. Підозрює, що підпис на відповіді на відзив проставлено не матір?ю, оскільки він відрізняється від підпису проставленого на позовній заяві.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено такі фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є пенсіонеркою за віком, проживає за адресою: будинок під номером АДРЕСА_1 , в будинку, що належить її сину ОСОБА_5 .

Позивач перебуває на обліку у Кагалицькому об?єднаному управлінні пенсійного фонду Київської області, отримує пенсію в розмірі 3338,70 грн щомісячно, інших видів допомоги не отримує.

За станом здоров?я, позивач має когнітивні порушення, пов?язані з похилим віком, унаслідок яких вона потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, потребує сторонньої допомоги та догляду.

Чоловік позивача ОСОБА_8 та її донька ОСОБА_7 померли.

Вказані обставини підтверджуються даними паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській області 10 грудня 1997 року (а.с. 4), довідки про доходи № 581004 від 13 грудня 2022 року (а.с. 6), висновку КНП «Миронівська ОБЛ» № 292 від 13 грудня 2022 року (а.с. 7), акту обстеження житлово - побутових умов проживання від 19 грудня 2022 року (а.с. 8), свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Миронівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 05 жовтня 2021 року, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 10 листопада 2022 року (а.с.13).

Відповідач ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою позивача. Прізвище ОСОБА_10 присвоєне відповідачу після укладення 21 січня 1989 року шлюбу з ОСОБА_11 .

Відповідач з 2018 року має захворювання, яке потребує оперативного лікування. Крім того, з 12 червня 2022 року до 21 червня 2022 року перебувала на лікуванні з діагнозом «обструктивна хвороба легені» з ускладенням у виді гіпертензивної (гіпертонічної) хвороби серця без (застійної) серцевої недостатності та супутнім діагнозом «хронічна респіраторна недостатність».

Вказані обставини підтверджуються даними довідки Миронівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 6/30.25-32 від 12 січня 2023 року (а.с. 20), довідок МЦ «Беладент» від 23 лютого 2023 року, виписного епікризу з історії хвороби № 1694 від 20 лютого 2023 року та довідки від 20 лютого 2023 року, виданими КНП «Миронівської міської ради «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня» (а.с. 42, 43, 44, 45).

Відповідно до даних доєднаних відповідачем до відзиву на позовну заяву копій сторінок 1, 13 трудової книжки серії НОМЕР_4 , ОСОБА_2 з 09 листопада 2017 року до 05 серпня 2018 року перебувала на обліку у Миронівському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю (а.с. 38).

З рапорта працівника ВП № 2 (м. Миронівка) Обухівського РУП ГУНП в Київській області вбачається, що 11 лютого 2023 року від ОСОБА_2 надійшло повідомлення про домашнє насильство зі сторони ОСОБА_5 . По прибуттю працівників поліції до місця події інформація про домашнє насильство не була підтверджена, встановлено наявність неврегульованих питань між братом та сестрою, мало місце їх примирення. (а.с. 37).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

На підставі статті 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Верховний Суд у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц прийшов до висновків, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

З матеріалів справи встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є матір`ю відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що позивач має статус пенсіонера та отримує пенсію в розмірі 3338,70 грн щомісячно.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-XIV, прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлено в розмірі 2093 гривень.

Із наданої позивачем довідки про розмір пенсії вбачається, що розмір її пенсії не є нижчим прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

На момент розгляду цієї справи позивач отримує пенсією у розмірі, що забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність.

Зі змісту позовної заяви та інших заяв по суті справи, поданих позивачем, вбачається що її витрати складаються з витрат на придбання харчування, одягу, ліків.

На підтвердження витрат на придбання ліків позивач надала роздруківку з електронного документа - квитанцій про здійснення оплат в сумі 567,23 грн та 168,91 грн в аптеці «Краса та здоров?я» (а.с. 10,11).

Проте, з вказаних документів неможливо встановити обставини, що мають значення для вирішення цієї справи. Надані квитанції не містять інформації про те, які засоби були придбані на вказані кошти та чи пов?язані вказані витрати з утриманням саме позивача.

Інших доказів про розмір та вид витрат, які щомісячно несе позивач на зазначені в позовній заяві потреби, нею не надано.

Відтак, позивач не підтвердила, що розмір її щомісячних витрат перевищує розмір отримуваних нею доходів та що вона потребує додаткових коштів на своє утримання.

Посилання позивача на факт наявності у позивача земельних ділянок, фактів їх продажу та передачі коштів відповідачу, домовленості щодо обов?язку відповідача утримувати матір в зв?язку з отриманням коштів від продажу земельних ділянок, не заслуговують на увагу.

Наведені факти не підтверджені доказами та не є умовами виникнення зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків.

Висновки за результатами розгляду

Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов'язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мала довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права.

Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, які можуть бути підставою для задоволення позову, не підтверджені матеріалами справи.

Позивач не довела наявність значних витрат, що перевищують її дохід та потребу в додатковому утриманні зі сторони відповідача.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України встановлено, що в разі, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а рішення ухвалено на користь відповідача, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 279, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук