ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року м. Чернівці Справа № 718/2340/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,

секретар: Собчук І.Ю.,

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Скорейка В.В., дата виготовлення повного тексту рішення не відома, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ТОВ «ФК «Ріальто» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «МОNЕТКА») та відповідачем було укладено кредитний договір №4-1 від 03.03.2021 року, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 3000 грн строком на 30 днів шляхом переказу на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану в АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання такого електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», що є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту, з якими він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора Провадження №22-ц/822/243/23

ТОВ «Фінансова компанія Фінанс Інновація», викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://monetka.ua/uk/about.us або https://monetka. com.ua/uk/about_ us.

На Головній сторінці сайту про компанію https://monetka.ua/ клієнт має право ознайомитись з Правилами надання кредитів, примірником кредитного Договору та іншими документами, які знаходяться у нижній частині екрану.

Перш ніж оформити позику клієнт обирає на калькуляторі суму та термін кредиту, правій частині показується інформація щодо обраної суми кредиту та сума, що підлягає поверненню відповідно до обраних параметрів (загальна вартість кредиту), натиснувши кнопку «Отримати кредит» клієнт переходить до етапів заповнення Анкети на надання позики. Клієнту сервісом буде запропоновано власноруч пройти реєстрацію всіх полів Анкети: «Заповнення Анкети».

Після ознайомлення з примірником Договору клієнт має поставити позначку у полі «Я підтверджую умови договору. Я згоден з отриманням кредитного звіту з кредитних бюро, а також наданням інформації про мене в кредитні бюро», після чого йому буде запропоновано два варіанти рішення: 1-й варіант: Погодитись з умовами надання кредиту - натиснувши кнопку «Так»; 2-й варіант: Відмовитись від умов надання кредиту - натиснувши кнопку «Ні».

Якщо клієнт обрав перший варіант, то далі йому буде запропоновано ввести код підтвердження згоди з умовами кредитного договору (у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який спрямовується системою на телефон клієнта у вигляді СМС- повідомлення.

Після підписання Договору у позичальника виникає можливість для завантаження Договору з особистого кабінету, тому позичальник має змогу в будь-який час ознайомитися з умовами Договору. Зазначив, що сума кредиту по укладеному Кредитному договору перераховується на платіжну карту відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів. Сума блокування грошових коштів на платіжній карті № НОМЕР_1 відома тільки відповідачу, оскільки на номер телефону, який він вказав, а саме НОМЕР_2 направляється смс-повідомлення з сумою блокування та розмір суми блокування. Зазначення суми блокування на платіжній карті підтверджує, що саме відповідач підтверджує верифікацію платіжної карти. Вказаний номер телефону відповідача співпадає з даними Українського бюро кредитних історій. Таким чином, виключно особа відповідача може отримати кредит після укладення Кредитного договору.

Одноразовий ідентифікатор 147612 направлявся відповідачу 03.03.2021 року о 10:39:20 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_2 , який вказувався при реєстрації. Повідомлення на вказаний номер телефону відповідача було надіслане та доставлене за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 03.03.2021 року о 10:39:20 год. Зазначало, що електронний підпис з одноразовим ідентифікатором був надісланий та доставлений відповідачу в рамках договірної співпраці Первісного кредитора з ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІННОВЕЙШЕНС» (Договір на використання програмного забезпечення), яка є замовником послуг масової розсипки смс-повідомлень у ТОВ «Мобізон» (веб-сайт https://mobizon.ua).

Кредитний договір був підписаний 03.03.2021 року о 10:39:45 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 147612 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua/.

Кредитні кошти були відправлені відповідачу 03.03.2021 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується чеком.

17.06.2021року між ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» (Кредитор) та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладено Договір відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-2, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №7-2 від 07.06.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». Відповідно до п.1.2. Кредитного договору первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування.

Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором №4-1 від 03.03.2021року станом на 17.10.2022 року становить 17 391 грн, яка складається з: 3000 грн - заборгованість за кредитом; 2970 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користуванню кредитом за період з 03.03.2021 року по 02.04.2021 року (включно); 12 600 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користуванні кредитом за період з 03.03.2021 року по 31.07.2021 року включно (відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України).

При цьому, нарахування процентів за Договором №4-1 від 03.03.2021 року зупинено 31.07.2021 року відповідно до п. 4.6. Правил.

На підставі наведеного просило позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 17 391 гри та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 грн й витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 січня 2023 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Ріальто» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 391 грн, 2 481 грн судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги, а саме стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 4791 грн, з яких 3000 грн сума кредиту, 1791 грн відсотки за користування, а також пропорційно стягнути судові витрати.

При цьому вказує, що не визнає відсотки в розмірі 12 600 грн і ніколи не підписував п.3.3. Договору.

Наголошує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам відповідач з приводу того, що з наданої паперової копії електронного документа не можливо встановити, ким саме він підписаний, так як у графі «підпис кредитора» пусто, в графі «підпис позичальника» зазначено про підпис одноразовим ідентифікатором, але сам підпис відсутній, а за відсутності оригіналу кредитного договору неможливо встановити достовірність його умов.

Вважає, що перерахування коштів на його рахунок не означає автоматичне підтвердження підписання кредитного договору, а тому позивачем не доведено факт укладення між сторонами договору та його істотних умов.

Зазначає, що ненадання позивачем оригіналів доказів по кредитним правовідносинам, у тому числі, оригіналу договору позики, вказує на недоведеність позовних вимог.

Крім іншого, стверджує, що немає жодних доказів, що відповідач мав волевиявлення вступати з позивачем у кредитні правовідносини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах позивача, просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. Крім іншого, просить стягнути витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3000 грн.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 17 391 грн.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення суду першої інстанції наведеним вимогам закону відповідає.

Задовольняючи вимоги позову суд першої інстанції виходив із їх доведеності та умов кредитного договору, вказав, що відповідач не спростував наведених в позові обставин укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим також задовольнив частково вимоги про стягнення судових витрат у розмірі 2500 грн витрат на правничу допомогу та 2481 грн судового збору.

Суд апеляційної інстанції перевіряючи доводи апеляційної скарги виходить з наступного.

03.03.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «МОNЕТКА») та відповідачем було укладено кредитний договір №4-1, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 3000 грн строком на 30 днів шляхом переказу на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану в АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

Згідно п.1.2 Договору сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом 1,99% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 726,35%) користування кредитом у межах строку.

Пунктом 1.3 Договору визначено, що строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит, не може становити менше 3 календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором.

У відповідності до п.2.3.4. Договору позичальник має право здійснити оформлення продовження строку надання кредиту та строку дії договору, скориставшись одним з варіантів процедури продовження строку надання кредиту та дії договору, визначених у правилах.

Відповідно пункту 2.4.1. договору позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування.

Крім іншого, п.3.3. Договору передбачає, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п.1.3. Договору (з урахуванням пролонгації строку дії Договору), позичальник сплачує ТОВ плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%) кредитом понад строк, зазначений в пункті 1.3. цього Договору. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України (а.с.19-20).

На підтвердженняукладення кредитного договору №4-1 від 03.03.2021 року позивачем надано послідовність укладення зазначеного договору, із якої вбачається, що 03.03.2021 року о 10:04:39 позичальник здійснив введення даних по заяві, здійснено автоматичні перевірки по заяві, перевірено позичальника за даними БКІ, скориговано оцінку позичальника; о 10:39:20 створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) в особистому кабінеті позичальника; о 10:39:20 позичальнику відправлено sms повідомлення про погодження кредиту з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору; о 10:39:45 позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено ТОВ електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт); о 13:15:23 друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника та кредитні кошти перераховано на карту позичальника, що також відповідає змісту витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи (анкета-заява на кредит №773557) (а.с.21-22).

На підтвердження виконання своїх зобов`язань позивачем надано суду чек, з якого вбачається, що 03.03.2021 року о 13:15 ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перерахувала кошти за договором надання фінансового кредиту №4-1 у розмірі 3 000 грн на умовах фінансового кредиту (а.с.17).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 17.10.2022 року загальна сума заборгованості складає 17 391 грн: 3000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1 791 грн прострочена заборгованість по несплаченим процентам; 12 600 грн заборгованість по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами, згідно п.3.3. Договору (а.с.18).

Відповідно до договору про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-2 від 17.06.2021 року ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» відступило ТОВ «ФК «Ріальто» право вимоги до позичальників, зокрема до відповідача (а.с.41-43).

Згідно витягу з акту прийняття-передачі прав №1 від 17.06.2021 року до Договору відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-2 від 17.06.2021 року вбачається відступлення вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 (а.с.45).

З виписки по рахунку ОСОБА_1 за платіжною карткою № НОМЕР_3 вбачається 03.03.2021 року о 13:15 зарахування 3000 грн (а.с.94-96).

Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за договором позики, укладеним в електронній формі.

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується ЗУ «Про споживче кредитування» та ЗУ «Про електронну комерцію».

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

За правилом ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

У ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://monetka.com.ua.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Так, на підтвердження укладення договору №4-1 від 03.13.2021 року позивачем надано хронологію дій щодо укладення даного договору, починаючи із заповнення заяви до перерахунку коштів на рахунок позичальника (а.с.21).

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

З огляду на викладене вище, враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що укладення договору №4-1 від 03.03.2021 узгоджується із ст.ст.6 , 627 ЦК України та ст.ст.11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Також із вищевикладеного слідує, що ОСОБА_1 із запропонованими умовами ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» ознайомився та погодився з ними, оскільки, за протилежного, не відбулося би накладання електронного підпису.

Крім того, наведене вище підтверджується і частковим визнання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі боргу перед позивачем, перерахування коштів на його особистий картковий рахунок.

Незгода з нарахованими відсотками спростовується наступним.

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст.629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідний правовий висновок зроблено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18 та постановою Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц.

Пунктом 3.3. Договору №4-1 від 03.03.2021 року встановлено розмір процентної ставки відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України як відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, відповідачу правомірно встановлено розмір процентної ставки відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України та нараховано додаткові відсотки за п.3.3. договору, а доводи апеляційної скарги в цій частині суперечать Договору та не ґрунтуються на вимогах Закону.

Крім того, відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань за умовами договору не надав.

Уклавши вказаний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Щодо доводів апеляційної скарги на відсутність доказів волевиявлення відповідача вступити з позивачем у кредитні правовідносини у паперовій формі та відсутності надання відповідачу інформації умов кредитування (паспорта споживчого кредиту) згідно ЗУ «Про споживче кредитування», колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до преамбули ЗУ «Про споживче кредитування» цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Згідно із п.10, 11 ч.1 ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту, а споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

З кредитного договору №4-1 від 03.03.2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 , вбачається, що пунктом 1.1. визначено, що кредит надається не на споживчі цілі (а.с.19-20).

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про не застосування судом першої інстанції положень ЗУ «Про споживче кредитування» є безпідставними, оскільки встановлено, що укладений між сторонами кредитний договорів не відноситься до договорів про споживче кредитування, отже норми ЗУ «Про споживче кредитування» не поширюються на зазначений договір.

Доводи апеляційної скарги про відсутність оригіналу договору та не надання такого споживачу - на законність оскаржуваного рішення не впливають, оскільки наданими учасниками справи та витребуваними в ході розгляду справи доказами, що оцінені судом першої інстанції відповідно до ст.89 ЦПК України, підтверджуються позовні вимоги та спростовуються заперечення відповідача щодо відсутності доступу до електронного примірника договору.

Також не можуть бути прийняті посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не враховано недотримання сторонами письмової форми договору з огляду на таке.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України).

З урахуванням того, ОСОБА_1 не спростовано презумпцію правомірності вказаного правочину, колегія суддів відхиляє посилання на те, що такий було укладено з порушенням вимог закону.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції щодо стягнення тіла кредиту та відсотків, нарахованих до умов договору скаржником, не наведено.

Враховуючи встановлені судом обставини рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги у цій частині без задоволення, а судового рішення без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат в частині компенсації витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Підстав для скасування рішення в оскаржуваній частині за доводами апеляційної скарги немає.

Також, колегія суддів вказує, що у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 сторона позивача просила стягнути 3 000 грн витрат на правничу допомогу (що підтверджено копією договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, акту приймання-передачі наданих послуг №45 від 28.02.2022 року та квитанцією про оплату вказаних послуг в зазначеному розмірі) (а.с.152-155).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

З урахуванням наведеного та відсутності заперечень з боку відповідача щодо неспівмірності заявлених витрат на правничу допомогу, колегія суддів доходить висновку про задоволення зазначеної вимоги.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції 3 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в ст.389 ЦПК України.

Головуючий Лисак І.Н.

Судді: Височанська Н.К.

Перепелюк І.Б.