Провадження №2/523/917/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2023 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Приватного акціонерного товариства СК «Галицька» (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василянок, буд. 22), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Моторне транспортне страхове бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8), про стягнення страхової виплати, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що завдана вчиненням дорожньо-транспортної пригоди,-

Установив

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача, Приватного акціонерного товариства СК «Галицька» страхової виплати у розмірі 95725 гривень 38 копійок; з відповідача ОСОБА_2 різниці між страховою виплатою за завданою ДТП шкодою у розмірі 107417 гривень 82 копійок, моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, а також вирішити питання про стягнення судових витрат.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 08.07.2019 року о 17:55 годині, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Hyundai», державний номер НОМЕР_1 , біля будинку №245 по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі, в порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху скоїв зіткнення з автомобілем марки «BMW» 525і, державний номер НОМЕР_2 , який був під керуванням та належить позивачу ОСОБА_1 , в наслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

08.08.2019 року Суворовський районний суд м. Одеси ухвалив постанову в справі про адміністративне правопорушення №523/11695/19. Відповідно до зазначеної постанови, суд визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України та піддав його адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Внаслідок вчиненого адміністративного правопорушення ОСОБА_2 наніс механічні пошкодження транспортному засобу марки «BMW» 525і, який належить ОСОБА_1 і тим самим наніс позивачу майнову шкоду.

Станом на 08.07.2019 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ СК «Галицька», відповідно до полісу №АМ5161517, з лімітом страхової суми за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100 000 грн., з нульовою франшизою.

З метою встановлення розміру нанесеної матеріальної шкоди позивачем 17.07.2019 р. до ФОП ОСОБА_3 була направлена заява на проведення авто-товарознавчого дослідження. На підставі вказаної заяви ОСОБА_3 , як професійний оцінювач, що діє на підставі сертифікату №207/19 від 12.03.2019, склав Звіт спеціаліста - оцінювача зі встановлення вартості матеріального збитку, спричиненого володільцю автомобіля «BMW» 525і від 29.07.2019 року № НОМЕР_3 . Відповідно до вказаного звіту вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ ( ОСОБА_1 ) в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 08.07.2019 р. становить 95 725,38 грн., а вартість відновлювального ремонту - 201 843,20 грн.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця дорожньо-транспортної пригоди, тобто ОСОБА_2 ) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Таким чином, на думку позивача, суму яку зобов`язаний сплатити ОСОБА_2 за пошкодження транспортного засобу складає 106 117,82 грн. (201 843,20 грн. (фактичний розмір майнової шкоди) - 95 725,38 грн. (розмір страхової виплати)).

Окрім того, відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, тому позивач просив стягути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 08 листопада 2019 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 64,65).

Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року підготовче засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті позову. (а.с. 142).

Позивач та його представник-адвокат Лебедін Ю. І. в судове засідання прибули, позовні вимоги підтримали та наполягали на задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву від 05 березня 2020 року (а.с. 88,89). Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства СК «Галицька» в судове засідання не прибув, про розгляд справи неодноразово повідомлявся за адресою місцезнаходження. Відзиву, пояснень чи заперечень від зазначеного відповідача не надходило.

Третя особа, МТСБУ надала пояснення по суті позову та просила розглядати справу за відсутністю третьої особи. (а.с. 77,78).

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, котра і так розглядається з суттєвим порушенням строків, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності представника відповідача Приватного акціонерного товариства СК «Галицька».

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд встановив наступні обставини.

08.07.2019 року о 17:55 годині, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Hyundai», державний номер НОМЕР_1 , біля будинку №245 по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі, в порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху скоїв зіткнення з автомобілем марки «BMW» 525і, державний номер НОМЕР_2 , який був під керуванням та належить позивачу ОСОБА_1 , в наслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні ушкодження. (а.с. 57).

08.08.2019 року Суворовський районний суд м. Одеси ухвалив постанову у справі про адміністративне правопорушення №523/11695/19. Відповідно до зазначеної постанови, суд визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України та піддав його адміністративному стягненню у вигляді штрафу. (а.с. 8).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 08.07.2019 року о 17:55 годині біля будинку АДРЕСА_4 , є встановленим і доказуванню не підлягає.

Станом на 08.07.2019 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , була застрахована в ПАТ СК «Галицька», відповідно до полісу №АМ5161517, з лімітом страхової суми за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100 000 грн., з нульовою франшизою.

З метою встановлення розміру нанесеної матеріальної шкоди позивачем 17.07.2019 р. до ФОП ОСОБА_3 була направлена заява на проведення авто-товарознавчого дослідження. На підставі вказаної заяви ОСОБА_3 , як професійний оцінювач, що діє на підставі сертифікату №207/19 від 12.03.2019, склав Звіт спеціаліста - оцінювача зі встановлення вартості матеріального збитку, спричиненого володільцю автомобіля «BMW» 525і від 29.07.2019 року № НОМЕР_3 . Відповідно до вказаного звіту вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ ( ОСОБА_1 ) в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 08.07.2019 р. становить 95 725,38 грн., а вартість відновлювального ремонту - 201 843,20 грн. (а.с. 21-55).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Крім того відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Статтями 28, 29 Закону №1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, зокрема, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством,

Відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим.

Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі № 643/4161/15-ц, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Відповідно до Звіту №07-029 спеціаліста-оцінювача з визначення вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику «BMW» 525і від 29.07.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, згідно «Ремонтній калькуляції», яка є додатком до Звіту №07-029, складає 201 843,20 грн., та перевищує ринкову вартість автомобіля на момент ДТП.

Сума завданих позивачу матеріальних збитків визначена спеціалістом-оцінювачем на рівні дійсної ринкової вартості автомобіля до моменту його пошкодження і становить 95 725,38 грн.

Таким чином, автомобіль марки «BMW» 525і, 1993 р.в., д.н. НОМЕР_2 є фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля, перевищує його ринкову вартість на момент ДТП та є економічно необгрунтованим.

Матеріальна шкода, яка завдана позивачу в результаті пошкодження його транспортного засобу в наслідок ДТП, визначається в порядку ст. 30 Закону №1961-IV та складає 95 725,38 грн. - ринкова вартість автомобіля на момент ДТП, та 1 300 грн. послуги евакуатора.

Відповідно до полісу страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 № НОМЕР_4 в ПАТ СК «Галицька», ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну складає 100 000 грн., який охоплює розмір завданої позивачу матеріальної шкоди.

Таким чином, суд прийшов до висновку про стягнення 95725,38 грн. з страхової компанії - Приватного акціонерного товариства СК «Галицька», а в частині позовних вимог про стягнення 107417 грн. 82 коп. з ОСОБА_2 необхідно відмовити.

В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 гривень з ОСОБА_2 суд також відмовляє у задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди маж визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Внаслідок пошкодження автомобіля позивача до такого стану, що його ремонт є економічно недоцільним, позивач зазнав страждань, що безпосередньо витікає лише з самого факту вчинення ДТП, а не від змін звичайного розпорядку життя. Позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення йому моральних страждань, тому підстав для задоволення позову в даній частині суд не вбачає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача Приватного акціонерного товариства СК «Галицька» на користь позивача підлягають стягненню 1040,72 грн. половини сплаченого ОСОБА_1 судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 4-7,1-13,17- 18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Приватного акціонерного товариства СК «Галицька» (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василянок, буд. 22), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Моторне транспортне страхове бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8), про стягнення страхової виплати, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що завдана вчиненням дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства СК «Галицька» (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василянок, буд. 22) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , суму матеріальної шкоди, що завдана в результаті аварійного пошкодження у розмірі 95725 гривень 38 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити у задоволенні.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства СК «Галицька» (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василянок, буд. 22) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , судові витрати - судовий збір у розмірі 1040,72 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 березня 2023 року.

Суддя