Справа № 541/2128/22
Номер провадження 2/541/78/2023
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
07 лютого 2023 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

08 вересня 2022 року представник ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Позов обґрунтовує тим, що 07 січня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3466725, а 26 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 26082021, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передав ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги та прийняв належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 26 серпня 2021 року до договору факторингу № 26082021 від 26 серпня 2021 року, ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 48385 грн, з яких: 15000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 33385 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами. В разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони б були перераховані на рахунки ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Після передачі права вимоги за договором про надання споживчого кредиту, ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок перед позивачем та має непогашену заборгованість в сумі 48385 грн, для стягнення якої позивач звернувся до суду.

06 грудня 2022 року відповідач направив відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнав з наступних підстав. ТОВ «Авентус Україна» було надано фінансову послугу ОСОБА_1 шляхом укладення договору № 3466725 від 07 січня 2021 року, про відступлення прав вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сторони цієї угоди його не повідомили. Позивачем не надано доказів досудового врегулювання спору, звернення до нього з вимогою погашення заборгованості по договору № 3466725 від 07 січня 2021 року. Не надано належний розрахунок нарахованої заборгованості, не обґрунтовано стягнення з нього суми заборгованості за відсотками. Зазначив, що він є військовослужбовцем і під час дії особливого періоду із нього не повинні стягуватися (нараховуватися) відсотки за користування кредитом (п. 15 ч. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

09 грудня 2022 року представник позивача подав відповідь на відзив. Зазначив, щоміж первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 07 січня 2021 року був укладений договір в електронній формі, особливості укладання якого регулюється Законом України «Про електронну комерцію». Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом є оригіналом такого документа. Крім того, не повідомлення боржника про відступлення прав вимоги іншій особі не позбавляє права боржника погашати заборгованість на користь первісного кредитора. У разі такого погашення (перерахування) на користь первісного кредитора, це є належним виконанням обов`язку по кредитному договору. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості після відступлення прав вимоги на користь позивача. Відповідач був ознайомлений з усіма запропонованими умовами, зокрема, з умовами повернення кредитних коштів, нарахування процентів, строками погашення заборгованості та наслідками несвоєчасного повернення коштів. Відтак, розумів, яка сума надається позичальнику, на який строк та на яких умовах. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав вчасно, в повному обсязі взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, утворилася заборгованість в розмірі 48385 грн. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

В запереченнях від 30 грудня 2022 року ОСОБА_1 зазначив, що позивач не надав первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та його часткового погашення, а тому вважає, що розрахунок заборгованості та нарахованих відсотків не є правильними та доведеними.

В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. 48, 49,130).

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про перенесення розгляду справи не надходило (а.с. 41, 45, 46, 50).

Неявка учасників справи не перешкоджає розглядові справи по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин суд вважає, що у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду і розглядає справу у їх відсутності.

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положенням ст. 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони.

Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст. 509, 526, 530, 527, 610, 611, 1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат згідно зі ст.ст. 133, 141 ЦПК України.

Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України з врахуванням наступного.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.ст. 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Встановлено, що 07 січня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 3466725 про надання споживчого кредиту (а.с. 6-9).

Відповідно до п.п. 1.1. договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ ІТС Товариства.

Відповідач підписав документи за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором М144660 07 січня 2021 року о 17 год 18 хв 04 с.

Ця обставина підтверджується і паспортом споживчого кредиту, де зазначено умови кредитування з урахуванням побажань споживача, а саме для покриття побутових витрат клієнта (а.с. 10-11). Відповідачу на підставі договору споживчого кредиту від 07 січня 2021 року № 3466725 ТОВ «Авентус Україна», як кредитодавець, надав суму кредиту в розмірі 15000 грн із встановленим строком кредитування 30 днів (а.с. 10-11). Кошти перераховані на банківську карту клієнта № НОМЕР_1 , транзакція № 899117239 (а.с.105). Сторонами було узгоджено графік платежів по договору про надання коштів у позику, на умовах споживчого кредиту від 07 січня 2021 року (а.с. 9 на звороті). Сторонами було узгоджено всі умови укладеного договору споживчого кредиту, що підтверджується підписами у самому договорі та вище зазначених документах.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

26 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 26082021, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги та приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 12-14), що підтверджується і актом прийому-передачі реєстру боржників за вказаним договором факторингу (а.с. 14). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 26082021 від 26 серпня 2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача в розмірі 48385 грн, з яких: 15000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 33385 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положенням ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до укладеного договору факторингу № 26082021 від 26 серпня 2021 року в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за договором про надання споживчого кредиту, внаслідок чого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» замінює ТОВ «Авентус Україна» як кредитора (стає новим кредитором), у тому числі права вимоги за зобов`язанням відповідача ОСОБА_1 , з правом вимоги повного належного виконання обов`язків ним за договором про надання споживчого кредиту № 3466725 від 07 січня 2021 року.

Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 3466725 від 07 січня 2021 року, новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту, зі сплати відсотків, за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідач в своїх заперечення зазначив, що він не отримував повідомлення про зміну первісного кредитора, однак в ч. 1 ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 - відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. З матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість. Крім того неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Свого договірного зобов`язання по поверненню кредиту відповідач не виконав. Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення основної суми боргу (тіла кредиту)ґрунтується на законі, підтверджена належними та допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню.

Разом з тим, вирішуючи заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача 33385 грн заборгованість за простроченими відсотками, суд враховує наступне.

Відповідно до посвідчення, виданого 25 травня 2015 року, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.57).
Згідно з п. 15 ст. 14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2019 року у справі № 760/15915/16 (провадження № 61-17233 св 18) зроблено висновок, що «згідно з Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває дотепер. Таким чином на спірні правовідносини, щодо стягнення із відповідача відсотків за користування кредитом поширюється дія п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» .
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про вимову у задоволенні позову в частині стягнення суми заборгованості за відсотками в розмірі 33385 грн.
Відповідно до наданої позивачем картки обліку договору ОСОБА_1 здійснено два платежі на загальну суму 815 грн (15 лютого 2021 року в розмірі 355 грн, 12 березня 2021 року в розмірі 460 грн), які зараховані позивачем в оплату процентів за користування кредитом. На підставі положень п. 15 ст. 14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» сплачені кошти в якості процентів за користування кредитом необхідно зарахувати до погашення основної суми кредиту.
Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту по договору про надання споживчого кредиту № 3466725 від 07 січня 2021 року в розмірі 14185 грн (15000 грн-815 грн).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
За загальним правилом, встановленим у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задовольняється частково, відповідач має компенсувати позивачу понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у частині, пропорційній до розміру задоволених вимог.
Позивач за подачу позову сплатив судовий збір в розмірі 2481 грн. Позовні вимоги майнового характеру заявлялись в розмірі 48385 грн, а задоволені на суму 14185 грн, тому пропорційно до задоволених вимог компенсації позивачу за рахунок відповідача підлягає сума судового збору в розмірі 727,35 грн ((14185 х 2481) : 48385).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 62, 81, 141, 258, 264, 265, 354, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, ІВАN № НОМЕР_3 в АТ «ТАСкомбанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 07 січня 2021 року № 3466725 в розмірі 14185 (чотирнадцять тисяч сто вісімдесят п`ять) грн 00 коп та 727 (сімсот двадцять сім) грн 35 коп судового збору.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 13 лютого 2023 року.

Суддя: О. М. Вірченко