Справа № 308/6410/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря судового засідання Макарович Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого, на підставі ордеру на надання правової допомоги, діє адвокат Карпович Іван Васильович, до Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону України (правонаступник військової прокуратури Ужгородського гарнізону) та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання недійсним рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновлення на квартирному обліку,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , від імені якого, на підставі ордеру на надання правової допомоги, діє адвокат Карпович Іван Васильович, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідачів Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону України (правонаступник військової прокуратури Ужгородського гарнізону) та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання недійсним рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновлення на квартирному обліку.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.05.2022 року вказана позовна заява залишене без руху.
Представником позивача 08.06.2022 року, подано заяву щодо виконання ухвали суду, недоліки на які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви усунуто.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 10.06.2022 року, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
31.10.2022 року від відповідача по справі ІНФОРМАЦІЯ_1 , надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач проти задоволення позову заперечував. Зокрема в відзиві вказано на те, що оскільки у даній справі спір стосується проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а саме забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням виплатити грошову компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення, правовідносини, що виникли між сторонами , є адміністаративно-правовими а тому така справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. При цьому у відзиві вкаано, що однією із підстав закриття провадження у справі є те, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1 ч.1 ст. 25 ЦПК України).
Окрім того, вказує відповідач і на те, що відповідно до наказу військового прокурора Західного регіону України від 14.02.2020 №121-к позивача було призначено (не тимчасово переведено) на посаду прокурора відділу нагляду з організації процесуального керівництва, підтримання обвинувачення в суді, додержання законів при виконанні судових рішень та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконанням судових рішень у кримінальному провадженні при проведенні оператаривно-розшукової діяльності військової прокуратури Західного регіону України та увільнено з посади прокурора Ужгородського гарнізону Західного регіону України. Та, що відповідно до п. 26 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (затвердженої КМУ від 03.08.2006 р. № 1081), позивач підлягав зарахуванню на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов при військовій прокуратурі Західного регіону України ( м. Львів) із збереженням попереднього часу перебування на обліку .
Відповідач стверджує, що позивачем ставиться позовна вимога до відповідача 2, що у випадку задоволення позову може виникнути у майбутньому.
Відповідач просить закити провадження у справі .
Від позивача по справі до суду надійшла відповідь на відзив. Із вказаними доводами відповідача ОСОБА_2 не погодився, зазначив що:
Житловою комісією військової прокуратури особову справу до нового місця служби не передано, та рішення щодо виключення з квартирного обліку у військовій частині вчасно не прийнято.
Натомість на засіданні житлової комісії від 29.12.2020 року за №3 його зі складом сім`ї у 2 особи виключено з квартирного обліку , хоча на той момент він уже шість місяців був звільнений з військової служби.
Поряд із цим як вказує позивач , у наказі №415 к від 13.07.2020 зазначено, що він на час звільнення з військової служби перебував на квартирному обліку Ужгородського гарнізону за місцем постійного проживання та житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався. Та що його було поставлено на облік за постійним місцем проживання.
Позивач зазначає, що через неналежне виконанням своїх службових обов`язків житлової комісії він був позбавлений можливості стати на квартирний облік за останнім місцем служби.
Окрім того, позивач посилаючись на ст.19 ЦПК України, Постанову ВС України за №6-14цс16, №6-2139цс15 від 16.12.2015 зазначає що даний спір не належить до публічно-правових та має розглядатися, оскільки пов`язаний саме із правом на житло. Позивач зазначає, що підтримує позовні вимоги та просить задоволити.
Від відповідача по справі - Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону України (правонаступник військової прокуратури Ужгородського гарнізону), відзиву, клопотань, заяв не надходило.
Дослідивши матеріали справи, відзив та відповідь на відзив, суд приходить до наступного висновку:
Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є: про визнання недійсним рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновлення на квартирному обліку.
Згідно матеріалів справи позивач ОСОБА_1 , проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України, на посадах осіб офіцерського складу із 19.07.2010 року. Наказом Військового прокурора західного регіону України від 14.06.2011 року № 399к Позивача було призначений на посаду помічника військового прокурора Чернівецького гарнізону військової прокуратури Західного регіону України із постійним виконанням службових обов`язки по нагляду за законністю в Кам`янець - Подільському військовому гарнізоні, де постійно і проживав в місті Кам`янець - Подільському, Хмельницької області в гуртожитку Факультету військової підготовки КПНУ ім.. Огієнка.

Відповідно до протоколу засідання житлової комісії Факультету військової підготовки КПНУ ім.. Огієнка №43 від 27.05.2011 року Позивача, за його рапортом, взято на облік щодо отримання житла, де цього ж числа було заведену відповідну облікову справу за №3 від 27.05.2011 року.

У зв`язку із переведенням Позивача для проходження служби на посаду прокурора військової прокуратури Ужгородського гарнізону військової прокуратури Західного регіону України з місцем постійного проживання його та сім`ї в м. Ужгород, облікову справу № З, заведену 27.05.2011 року було передано за новим місцем служби для продовження взяття на облік на отримання житла, де протоколом засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27 червня 2012 року №6 Позивача було зараховано в позачергову чергу.

Протоколом засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.05.2018 за № 5/2018 Позивача зараховано на загальну чергу для отримання житла з 27.05.2011 та включено в списки на першочергове отримання жилого приміщення, як учасник бойових дій з 22.10.2015 зі складом сім "і 2 особи (дружина - ОСОБА_3 ), за місцем постійного проживання в. Ужгороді.

Протоколом засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.01.2019 року Позивача було знято з квартирного облік при ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку із наданням права військовій прокуратурі Ужгородського гарнізону самостійно вести квартирний облік, куди було передано облікову справу Позивача для подальшого перебування в черзі на отримання житла, що підтверджується Протоколом №1 засідання житлової комісії військової прокуратури Ужгородського гарнізону від 29 січня 2019 року та наказом військового прокурора Ужгородського гарнізону «Про зарахування та зняття з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов» №1 від 29.01.2019 року.

Позивач просить суд: визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової прокуратури Ужгородського гарнізону , оформлене протоколом №3 від 28.2.202, в частині зняття його зі складом сім`ї з квартирного обліку, визнати незаконним та скасувати наказ військового прокурора Ужгородського гарнізону №20 від 29.12.2020 про затвердження вказаного протоколу у частині зняття його зі складом сім`ї з квартирного обліку та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 поновити позивача зі складом сім`ї на квартирному обліку.
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення процесуальні закони не віднесли до юрисдикції інших судів.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункти 1 і 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у чинній редакції). Близькі за змістом приписи були у пунктах 1 і 2 частини другої статті 17 КАС України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року.
Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).
Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.
Стосовно терміну "владні управлінські функції", то зміст поняття "владні" полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин, а "управлінські функції" - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта. З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні), відповідно, зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (аналогічні висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 (пункт 5.7), від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункти 28-30), від 18 вересня 2018 року у справі № 823/218/17 (пункти 24-25), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (пункти 4.8-4.10), від 2 квітня 2019 року у справі № 137/1842/16-а, від 18 грудня 2019 року у справі № 826/2323/17 (пункти 18-19), від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункти 21-23), від 19 лютого 2020 року у справі № 520/5442/18 (пункти 18-20), від 26 лютого 2020 року у справі № 1240/1981/18 (пункти 16-17), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункти 19-21), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 21), від 29 вересня 2020 року у справах № 368/561/19 (пункт 22) і № 712/5476/19 (пункт 19), від 8 жовтня 2020 року у справі № 9901/393/19 (пункт 25), від 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (пункт 72)).
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.
Позивач звернувся з позовом про визнання протиправними дій та рішення відповідачів і зобов`язання його вчинити дії. Підставою для звернення з цим позовом стало те, що, як стверджує позивач, житлова комісія військової частини протиправно зняла його та членів його сім`ї з квартирного обліку.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (абзац другий частини другої статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абзац перший пункту 1 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"). Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства (абзац третій пункту 1 цієї статті).
Відповідно до пункту 1 Розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, ця Інструкція визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей).
Військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення (абзац перший пункту 4 розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 31 липня 2018 року № 380 (далі - Інструкція № 380)).
Для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міністерства оборони України, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях ЗС України, а також у військових прокуратурах утворюються житлові комісії. До житлових комісій військових частин також належать житлові комісії квартирно-експлуатаційних органів та військових комісаріатів, які утворюються для ведення у встановленому порядку обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особами з числа звільнених із військової служби в запас або відставку (пункт 1 розділу ІІ Інструкції № 380).
Житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею); взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення; зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва (пункт 7 розділу ІІ Інструкції № 380).
Рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом, підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі (абзац перший пункту 8 розділу ІІ Інструкції № 380).
Отже, у спірних правовідносинах відповідач наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій в силу його особливого статусу, визначеного Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 82 постанови від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 (провадження № 14-32цс22) дійшла висновку, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.
За таких обставин у справі, яка розглядається, зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він виник щодо можливості реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому з огляду на особливий статус військовослужбовця.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи вищевикладене, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому є визначені процесуальним законом підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Керуючись п.1 ч.1 ст.255 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якого, на підставі ордеру на надання правової допомоги, діє адвокат Карпович Іван Васильович, до Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону України (правонаступник військової прокуратури Ужгородського гарнізону) та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання недійсним рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновлення на квартирному обліку - закрити.
Роз`яснити позивачу право на звернення з позовом до Закарпатського окружного адміністративного суду.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду О.В.Фазикош