Справа № 347/1316/22
Провадження № 2/347/58/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

21 лютого 2023 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

за участю:

секретаря Рибчук Х.Д.,

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

05.08.2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування вимог посилались на те, що 24.07.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики. Підтвердженням факту укладення договору позики, є боргова розписка, згідно якої ОСОБА_2 зобов`язувався повернути грошові кошти в розмірі 50 000 доларів США через п`ять років, а отже строк повернення становить 24.07.2022 року. Дружина відповідача надала згоду на укладення договору позики, про, що особисто зазначила в тексті боргової розписки.

Однак у встановлений в розписці строк, відповідач ОСОБА_2 грошові кошти не повернув.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просила позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 50 000 доларів США, вирішити питання судових витрат.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий було повернуто судом без розгляду.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивачем було подано:

клопотання про забезпечення її участі у розгляді даної цивільної справи в режимі відеоконференції (а.с. 24-25, 69-70);

клопотання позивача про розгляд справи без її участі (а.с.86).

клопотання позивача про долучення до матеріалів справи доказів, в тому числі оригіналу боргової розписки (а.с.30-50).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 15.08.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче судове засідання на 12.10.2022 року.

Ухвалою суду від 20.09.2022 року відзив ОСОБА_2 повернуто без розгляду

Ухвалою суду від 23.09.2022 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про участь в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 12.10.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.11.2022 року.

Згідно технічного документі (а.с.59) розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 29.11.2022 року на підставі розпорядження керівника апарату суду, у зв`язку з довготривалої тимчасовою непрацездатністю судді Драч Д.С., автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Гордія В.І. для розгляду даного судового провадження.

Ухвалою суду від 08.12.2022 року задоволено заяву про самовідвід суддя Гордія В.І., а справу передано в канцелярію Косівського районного суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2022 року визначено суддю Кіцулу Ю.С. для розгляду даної цивільної справи.

Ухвалою суду від 13.12.2022 року справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче судове засідання на 18.01.2023 року.

Ухвалою суду від 18.01.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 21.02.2023 року.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи від 28.12.2022 року є її заява, про розгляд справи без її ( ОСОБА_1 ) участі.

Судом також були розміщені (оприлюднені) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судові засідання по справі №347/1316/22 відповідача ОСОБА_2 (а.с. 88).

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, жодних заяв від нього не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Так, згідно боргової розписки від 24.07.2017 року ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 , надав розписку, про те, що бере в борг у ОСОБА_1 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, терміном 5 (п`ять) років, і зобов`язується повернути всі кошти в домовлений термін і в повному обсязі. В разі порушення умов даної розписки готовий відповідати згідно умов чинного законодавства України. У вказаній розписці, також міститься застереження здійснене від імені ОСОБА_3 , про те, що вона ознайомлена та згідна з умовами розписки (а.с.50).

Станом на день звернення до суду з позовом, грошові кошти відповідач не повернув.

Наявність у кредитора (позикодавця) оригіналу боргової розписки доводить невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( ОСОБА_2 ) взятих на себе зобов`язань перед позикодавцем ( ОСОБА_1 ) згідно укладеної сторонами боргової розписки.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.

Суд зауважує, що письмова форма договору позики внаслідок її реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику.

Оригінал боргової розписки наданої суду стороною позивача, доводить невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

При цьому, відповідно до пункту другого частини першої статті 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідно до боргової розписки від 24.07.2017 року ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50 000 доларів США, терміном на п`ять років, та зобов`язувався їх повернути в домовлений термін і в повному обсязі (а.с.50).

У визначені сторонами терміни відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики не виконав.

Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що за своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Аналізуючи наявну в матеріалах справи розписку, суд зазначає, що в такій чітко визначені її сторони позикодавець та позичальник, предмет позика грошових коштів, сума грошових коштів та їх грошова одиниця 50 000 доларів США, а також терміни, до яких ця сума позики повинна бути повернута. Відтак, суд доходить переконання, що справжньою природою цієї розписки є саме отримання позики грошових коштів на умовах поворотності, строковості та безоплатності правочину.

Наявність в позивача оригіналу боргової розписки, яка долучена до матеріалів справи підтверджує факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, а також те, що борг до 24.07.2022 року не було повернуто, як і не повернуто станом на день звернення до суду з позовом.

Матеріали справи не містять фактичних даних на підтвердження часткового чи повного виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань, як і не містять фактичних даних, які б спростовували наведені вище висновки суду або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності наданих суду доказів на підтвердження викладених у позові обставин.

Також, суд позбавлений можливості надати оцінку аргументам відповідача, оскільки такі ним не наведені.

Щодо валюти позики, суд зазначає, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Такий висновок повністю відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, зробленого 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц).

З огляду на викладене, укладення зазначеного договору позики у іноземній валюті (доларах США) не суперечить чинному законодавству і повернути отриману позику позичальник зобов`язаний саме у тій валюті, у якій її отримав.

Отже, за наведених вище обставин, суд доходить переконання про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 50 000 доларів США.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 12 405 гривень (а.с.6).

На підставі статей 11, 14, 207, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) - заборгованість за договором позики від 24 липня 2017 року у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 12 405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте Косівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Косівського районного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 лютого 2023 року.

Суддя Ю.С. Кіцула