ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року м. Чернівці

справа № 727/7784/15

провадження 22-ц/822/177/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів : Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 23 грудня 2022 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обгрунтовано наступним. 07.06.2007 року між сторонами укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 %. Порядок повернення кредиту та сплати відсотків, передбачені Договором.

Однак, відповідач свої обов`язки по договору не виконує належним чином, прострочена заборгованість станом на 30.06.2015 року становить 6562,37 доларів США. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 26.06.2012 року з відповідач на користь банку стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 3989,17 доларів США.

Позивач просив стягнути з відповідача суму боргу за мінусом суми стягнутої за рішенням суду, а саме: 2725,66 доларів США та судові витрати по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 23 грудня 2022 року в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23 грудня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до наявного в матеріалах справи рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 26.06.2012 року, яке набрало законної сили 06.07.2012року, позовні вимоги позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості, яка виникла у нього за вказаним кредитним договором станом на 29.02.2012 року в розмірі 3989,17 доларів США.

Після вступу рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 26.06.2012 року в законну силу, тобто після 06.07.2012 року на підставі ч.3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності почався заново.

Зазначена обставина, свідчить про переривання позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» строку позовної давності, відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України, шляхом пред`явлення останнім до суду позову.

При поданні позовної заяви позивачем було надано до суду в якості доказів розрахунок заборгованості за кредитним договором (оригінал); копія заяви позичальника; Витяг з «Тарифів Банку» (оригінал наявний у позивача); Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (оригінал наявний у Позивача). Про надання додаткових доказів суд першої інстанції не виносив відповідної ухвали. Про необхідність надання додаткових доказів Позивачеві стало відомо лише після ознайомлення з повним текстом судового рішення суду, його аргументації та обґрунтування.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить в задоволені апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2022 року відмовити.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 07.06.2007 року між відповідачем ОСОБА_1 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2000,00 доларів США на платіжну картку з оплатою по процентній ставці 19,20 % річних в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою підписаною ОСОБА_1 , що разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, з якими відповідач ОСОБА_1 погодився, складають договір про надання банківських послуг. В Умовах та правилах надання банківських послуг зазначені основні терміни і поняття, умови обслуговування, обов`язки та права Банку і клієнта, правила користування платіжною карткою.

Відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов`язання щодо погашення наданого йому кредиту, у зв`язку з чим станом на 30.06.2015 року його заборгованість перед банком становить 6562,37 доларів США, яка складається з 1974,11 доларів США заборгованості за кредитом, 4488,26 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 100 доларів США заборгованість за пенею та комісією, 23,80 доларів США штраф (фіксована частина), 128,66 доларів США штраф (процентна ставка).

Встановлено, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість перед позивачем АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №б/н від 07.06.2007 року, що становить різницю боргу між фактичною заборгованістю наявною у ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 30.06.2015 року, що становить 6562,37 доларів США та заборгованістю, що стягнуто з ОСОБА_1 рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 26.06.2012 року, а саме 3989,17 доларів США.

Зазначена різниця становить заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не була стягнута судом становить 2573,20 доларів США (6562,37 - 3989,17 = 2573,20).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності щодо спірних правовідносин, оскільки позовна давність, в період якої позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» міг звернутись з позовом до відповідача ОСОБА_1 сплинула 06.07.2015 року. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду 29.09.2015 року, тобто з пропуском передбачених законом строків позовної давності.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом встановлено, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість перед позивачем АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №б/н від 07.06.2007 року, що становить різницю боргу між фактичною заборгованістю наявною у ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 30.06.2015 року, що становить 6562,37 доларів США та заборгованістю, що стягнута з ОСОБА_1 рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 26.06.2012 року, а саме 3989,17 доларів США.

Зазначена різниця сум заборгованості становить 2573,20 доларів США (6562,37 - 3989,17 = 2573,20) та становить фактичну заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК», також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 23.80 доларів СІНА штраф (фіксована частина), 128,66 доларів США штраф (процентна ставка).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача ОСОБА_1 наявна заборгованість станом на 30.06.2015 року за кредитним договором №б/н від 07.06.2007 року в розмірі 2725,66 доларів США, що еквівалентно 65034,50 гривням.

Враховуючи встановлений ст.257 ЦПК України загальний строк позовної давності у 3 роки, право на звернення в суд з даним позовом позивач пропустив, оскільки рішення суду набрало законної сили від 06.07.2012 року і трирічний строк позовної давності закінчився 07.07.2015 року. Про те до суду позивач звернувся 29.09.2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» зазначено, що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв`язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв`язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред`явлення окремих вимог у зв`язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

При цьому суд першої інстанції, керуючись положеннями ст.ст.256, 257 ЦК України, правильно звернув увагу, що позовна давність застосовується лише тоді, коли є підстави для задоволення позову. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло б призвести до неправильного вирішення справи, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення заявником чинних норм законодавства України та незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 23 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Н Лисак