Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/7328/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Щокань В.М., Осадчій А.Ю.

за участю представника

позивача адвоката Колотило Л.М.

представника

відповідача адвоката Шаповал О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 10.11.2021р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням.

Ухвалою суду від 23.12.2021р. прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

27.05.2022р. відповідачем ОСОБА_1 подано до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про зобов`язання усунути їй перешкоди у користуванні жилим приміщенням, зобов`язання передати дублікати ключів від квартири.

Ухвалою суду від 17.06.2022р. прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву та об`єднано в одне провадження із первісним позовом.

Ухвалою суду від 15.09.2022р. закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 03.11.2022р. позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням залишено без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 13.12.2022р. ухвалу суду першої інстанції від 03.11.2022р. залишено без змін.

Ухвалою суду від 18.11.2022р. відмовлено у задоволенні заяви відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , яка подана його представником адвокатом Шаповал О.В., про повернення без розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 . Вказане судове рішення набрало законної сили (в апеляційному порядку оскаржено не було).

Свої позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 мотивує тим, що 21.08.1993р. ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_3 , в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_1 (позивач за зустрічним позовом).

04.07.2003р. за згодою квартиронаймача ОСОБА_2 (батько), позивача ОСОБА_1 (дочка) було зареєстровано у квартирі АДРЕСА_1 .

27.01.2010р. шлюб між батьками позивача розірваний. Після розірвання шлюбу позивач разом із матір`ю проживала у квартирі останньої за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, весь час спілкувалася із батьком, приїздила до нього додому, мала в квартирі свою окрему кімнату, в якій залишалася на вихідні, канікули та святкові дні.

В подальшому між батьками виникли суперечності у зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 не своєчасно виплачував аліменти на утримання дочки, що стало підставою для звернення матері до суду із позовом до батька про стягнення пені за несплату аліментів.

Крім того, з 2017р. відповідач почав часто виїздити за кордон та перебував там тривалий час, а тому зустрічі з ним відбувалися рідко. Однак, кожного разу, коли він повертався, позивач його відвідувала та залишалася в нього вдома.

Влітку 2021р. позивач прийшла додому до відповідача, але вхідні двері відчинити не змогла, оскільки був замінений замок. Її телефонні дзвінки він ігнорував.

Вона неодноразово приходила додому, однак двері квартири ніхто не відчиняв, а тому у квітні та травні 2022р. вона звернулася до поліції з приводу перешкод батька у користуванні квартирою, на що їй було рекомендовано звернутися до суду.

24.04.2022р. позивач направила відповідачу вимогу про усунення перешкод у користуванні квартирою та надання ключів, однак вимога була проігнорована.

Позивач вказує, що іншого житла вона не має, вона цікавиться помешканням, частково сплачувала комунальні послуги; має намір проживати у квартирі за місцем своєї реєстрації та користуватися помешканням. Між тим, батько добровільно її до житла не пускає, а тому вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 просить суд, - зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути їй перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача передати їй дублікати ключів від вказаної квартири; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Крім того, зазначено попередній розрахунок судових витрат: сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 992грн. 40коп., витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 10000грн.

Відповідачем ОСОБА_2 через його представника адвоката Шаповал О.В. 11.07.2022р. було подано відзив на зустрічний позов, який ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 15.09.2022р., повернуто на підставі ст.ст. 174, 178, ч.4 ст.183 ЦПК України, оскільки поданий із порушенням строків, визначених ухвалою суду від 17.06.2022р., враховуючи, участь представника адвоката Шаповал О.В. в підготовчому засіданні 17.06.2022р. та отримання у цей день зустрічного позову з додатками. Крім того, не було подане клопотання про продовження строку на подання відзиву та не вказані обставини поважності пропуску строків на подачу такої процесуальної заяви.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомила.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Колотило Л.М. просила задовольнити зустрічний позов, враховуючи доводи, викладені у позовній заяві. Крім того, зазначила, що коли батьки позивача розійшлися, то вона проживала із матір`ю, оскільки була неповнолітня (24.02.2021р. їй виповнилося 18 років), але постійно мала зв`язок із квартирою АДРЕСА_3 , де була зареєстрована. Коли вона стала повнолітньою, то влітку 2021р. виявила бажання жити із батьком, оскільки в неї там у квартирі є окрема кімната, але батько замінив замок на вхідних дверях квартири і ключі їй не надав, а тому вона не могла потрапити до помешкання. Крім того, батько часто і на тривалий час виїздив за кордон на роботу і вона також не могла потрапити до помешкання, а зв`язку із батьком не було. На її письмову вимогу щодо усунення перешкод у користуванні квартирою відповідач не відреагував. Вказала, що позивач іншого житла не має, частково сплачує комунальні послуги. Квартира за статусом державна, вона в ній зареєстрована, і має право проживати. Зазначила, що докази в обгрунтування понесених судових витрат будуть надані, відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, будучи неодноразово належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомив.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Шаповал О.В. просила відмовити у задоволенні зустрічного позову. Зазначила, що ОСОБА_1 ніколи не проживала у квартирі, де живе відповідач (її батько), а лише там зареєстрована. Спірна квартира є державною (комунальною). Позивач не сплачувала комунальні послуги по квартирі та не вносила плату до ОСББ. Вказала, що відповідач ніколи не чинив позивачу перешкоди у користуванні квартирою; коли їй було 14-16 років, то вона не виявила бажання жити із батьком. Вважає, що відсутні докази, що позивач проживала у квартирі і на даний час проживає. Дочка з моменту її народження була зареєстрована у спірній квартирі за його згоди. Вважає, що ОСОБА_1 втратила право користування житлом; квартира не є приватизованою, а її статус комунальна форма власності. ОСОБА_2 подав первісний позов 09.11.2021р., тобто позивач ОСОБА_1 до подачі ним позову вже рік не проживала у квартирі. Десь влітку 2015р. ОСОБА_2 замінив замок на вхідних дверях квартири, але ключі від квартири дочці не передав. Вказує, що поведінка дочки не дає йому можливості дати їй можливість проживати у квартирі (вона не проживає у квартирі, не допомагає йому, не вітає його із святами тощо). У нього погіршилися відносини з дочкою, він їй не довіряє, оскільки можуть зникнути речі з квартири, оскільки в 2014р. у помешканні була крадіжка. Крім того, дочка має можливість проживати із матір`ю. Відповідач проживає у квартирі, але по роботі часто буває у відрядженнях за межами міста Черкаси. Відповідач не звертався до суду із позовом про стягнення із дочки витрат, пов`язаних із наданням ЖКП, хоча сплачує їх самостійно. Вказала, що відповідач не згоден на вселення дочки до квартири та не погоджується надати їй ключі від квартири, оскільки у них немає спілкування. Квартира складається із двох кімнат, але меблі лише розраховані на одну особу. Із стягненням з відповідача судових витрат не погоджується.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що ОСОБА_1 є її подругою, яка проживає із матір`ю і братом в одній квартирі, хоча ОСОБА_5 зареєстрована в іншій квартирі. ОСОБА_5 не може потрапити до квартири, де живе її батько, оскільки він її не пускає до житла. Десь два роки тому ОСОБА_5 виявила бажання жити у квартирі батька, але він її не пустив. Крім того, вона ходила із ОСОБА_5 до квартири, але двері квартири ніхто не відчинив, ключів від вхідних дверей вона не мала. Їй відомо, що ОСОБА_5 хотіла жити окремо, самостійно від матері і брата, оскільки за їхнім місцем проживання дві кімнати і вони усі дорослі і мало місця.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що ОСОБА_1 є її дочкою; ОСОБА_5 не має доступу до житла, де вона зареєстрована, оскільки двері квартири зачинені, замінено замок і ключів вона не має. Спочатку дочка жила із батьком, а коли він почав на довго виїздити за кордон, то дочка перейшла жити до неї. Зараз дочка бажає жити окремо у кімнаті квартири, де живе батько, і вона має право на проживання, оскільки там зареєстрована, а також там є її речі (одяг, повсякденні речі тощо). Також дочка частково сплачує комунальні послуги.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована з 04.07.2003р. за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується даними її паспорту № НОМЕР_1 та витягом з ЄДДР щодо реєстрації місця проживання від 20.02.2018р. Квартира є комунальною власністю, що підтвердили представники сторін під час розгляду справи.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , і що встановлено судовим рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 02.09.2021р. (справа №711/666/21) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Відповідно, повноліття ОСОБА_1 досягла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до даних АТ КБ «Приватбанк» від 23.05.2022р. та квитанцій, ОСОБА_1 через банківську установу сплачувала частково комунальні послуги квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 також сплачував комунальні послуги щодо вказаної квартири, що підтверджується квитанціями АТ КБ «Приватбанк».

27.04.2022р. ОСОБА_1 направляла рекомендованим листом ОСОБА_2 вимогу про усунення перешкод у користуванні житлом та про передачу їй ключів від квартири, яка залишилась без реагування.

За даними відповіді ГУ НП в Черкаській області від 30.05.2022р., до відділу служби «02» двічі телефонувала ОСОБА_1 про те, що 22.04.2022р. та 07.05.2022р. її батько ОСОБА_2 не пускає до квартири.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.07.2022р. у власності ОСОБА_1 нерухоме майно не перебуває.

Як зазначено у відповіді на запит №150919124 від 09.11.2022р., що надана Державною прикордонною службою України щодо перетину боржником державного кордону за виконавчим провадженням №66341528, за період часу з 01.01.2022р. по 09.11.2022р. ОСОБА_2 виїздив за межі України 14.01.2022р. і в`їхав до України 25.01.2022р., виїхав за межі України 13.02.2022р.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч.1, 4, 5 ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Пункт 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок (ч.1 ст. 63 ЖК).

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї (ст. 64 ЖК України).

Відповідно до ст. 65 ЖК, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Як передбачено ч.ч.1, 2, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем (ч.ч.1, 2 ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Таким чином, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 набула право проживання у спірній квартирі АДРЕСА_1 за згоди батька ОСОБА_2 , який є наймачем, як член його сім`ї; вона зареєстрована у вказаній квартирі з 04.07.2003р. і на праві власності іншого житла не має. Крім того, на даний час вона є студенткою Черкаського державного технологічного університету (денна форма навчання), що підтверджується відомостями студентського квитка, наданого нею в судовому засіданні 13.05.2022р., і ці обставини, враховуючи і її майновий стан, свідчать про неможливість винаймати інше житло для проживання. Слід зазначити, що спірна квартира є двохкімнатною, а тому є можливість для проживання у ній сторін по справі. За дослідженими доказами по справі встановлено, що частково позивач сплачує кошти за житлово-комунальні послуги, що свідчить про те, що вона не втратила зв`язок із жилим приміщенням. Також слід зазначити, що в судовому засіданні було встановлено, що дійсно влітку 2015р. ОСОБА_2 замінив замок на вхідних дверях квартири і ключі від квартири дочці не передав. Дані обставини дають підстави вважати, що відповідач чинить перешкоди позивачу у праві користування жилим приміщенням, оскільки вона позбавлена можливості вільно дістатися до помешкання. Крім того, й на час судового розгляду справи представником відповідача було заявлено, що відповідач не бажає надавати позивачу ключі від квартири і заперечує проти її проживання. Обставини щодо його виїзду за кордон на тривалі проміжки часу та відсутність ключів у позивача від квартири, також свідчать про наявність перешкод у останньої щодо права користування жилим приміщенням. Доводи відповідача, викладені його представником в судовому засіданні, про те, що дочка йому не допомагає, не вітає із святами та погіршення відносин із дочкою, крадіжка, яка мала місце у 2014р., - є безпідставними і не дають підстав вважати, що позивач може бути з цих причин позбавлена права користуватися квартирою. На думку суду, саме по собі звернення ОСОБА_1 до суду з відповідним позовом про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні житлом, шляхом вселення її до квартири та зобов`язання останнього передати їй ключі від квартири, факт заперечень відповідача щодо задоволення позову, свідчать про наявність таких перешкод, що спростовує доводи останнього в частині не доведення позивачем своїх позовних вимог. Спосіб захисту позивачем, як на думку суду, обраний вірно. Що стосується доводів відповідача щодо заперечень проти позову, то вони є безпідставними і не обгрунтованими. Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992грн. 40коп., який останньою був сплачений при подачі зустрічного позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користування квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 дублікат ключів від квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , код НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ) судовий збір у розмірі 992грн. 40коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 06.02.2023р.

Головуючий: С. М. Позарецька