Справа № 462/5746/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2023 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючого судді Колодяжного С.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 24.10.2022 року звернувся в Залізничний районний суд м.Львова з позовом до ОСОБА_2 , в якому, уточнивши 13.02.2023 року позовні вимоги, просить стягувати аліменти на його користь на утримання малолітнього внука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24.10.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 11.05.2019 року його донька ОСОБА_4 із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку 18.03.2022 року, і від спільного подружнього життя мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не цікавиться своїм сином, станом його здоров`я, потребами в харчуванні та лікуванні, не займається вихованням та розвитком дитини, а також матеріально не допомагає утримувати дитину. Позивачу доводиться матеріально допомагати доньці для утримання дитини, приносити продукти харчування, одяг, а також допомагати доньці в оплаті орендованого житла, хоча відповідач отримував щомісячно грошове забезпечення близько 100000 грн. на місяць, перебуваючи у ЗСУ та виконуючи завдання в районах бойових дій, а також 50000 грн. під час лікування та перебування на реабілітації. Крім цього, в цивільному житті відповідач їздить на заробітки в Чеську Республіку та отримує, з його слів, 30000 грн. щомісячно. Також зазначив, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 07.02.2022 року було стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 2000 грн. Проте, представником відповідача ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу на дане рішення, і ОСОБА_4 , не витримавши морального тиску з боку ОСОБА_2 та його родичів, 12.10.2022 року подала заяву про відмову від позову про стягнення аліментів. Ухвалою Львівського апеляційного суду м.Львова від 13.10.2022 року прийнято відмову ОСОБА_4 від позову, провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів закрито. Вважає такі дії доньки протиправними по відношенню до внука, оскільки такі порушують права та інтереси малолітньої дитини, тому, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 22.11.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п?ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Уповноваженим представником відповідача ОСОБА_7 адвокатом Бекерською Н.В.подано відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 13.01.2023 року, в якому вона зазначила, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 29.09.2022 року по справі №462/2042/22 виключено відомості про батьківство ОСОБА_7 з актового запису №1198 від 04.09.2019 року Залізничного районного в місті Львові відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про народження ОСОБА_3 . Вказане рішення було оскаржене ОСОБА_1 , котрий не був стороною у справі. Також зазначила, що малолітній ОСОБА_3 постійно проживає із своєю матір`ю та перебуває на її утриманні. Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_8 визнана недієздатною та не може особисто представляти інтереси свого сина, в тому числі і по стягненню аліментів, позивачем не надано. У зв`язку з наведеним, просить в позові відмовити.

У поданій 30.01.2023 року відповіді на відзив позивач просить не приймати до уваги відзив на позовну заяву, оскільки представником відповідача пропущено строк для подання відзиву на позовну заяву. Також, вказує на те, що він, як дід, має законне право звернутися з позовом до суду щодо захисту порушених прав його внука, незалежно від місця проживання такого. Відповідачу відомо, що малолітній ОСОБА_5 із матір`ю проживають в орендованому житлі, проте він не допомагає їм в оплаті оренди, у зв`язку з чим ОСОБА_1 доводиться допомагати доньці з отриманням дитини. Також, згідно постанови Львівського апеляційного суду у справі №462/7248/20 зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не чинити йому перешкод у спілкуванні з внуком, та встановлено дні та години побачень з ним.

Покликання позивача про те, що представником відповідача пропущено строк для подання відзиву на позовну заяву суд не приймає до уваги, оскільки у відзиві на позовну заяву зазначено, що з ухвалою про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви з додатками представник відповідача ознайомилася лише 30.12.2022 року, а відзив на позовну заяву подано, як вбачається із штампу на конверті, 11.01.2023 року (а.с.38), тобто у визначений судом строк. Будь-яких даних про те, що стороною відповідача отримано ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками швидше, ніж 30.12.2022 року, матеріали справи не містять.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, дослідивши подані у справі докази, оглянувши матеріали цивільної справи №462/7296/21 та 462/7248/20, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 09.10.1996 року (а.с.4 зворот).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04.09.2019 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , і в такому його батьками значаться ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_9 ») та ОСОБА_2 (а.с.4).

Також встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 07.02.2022 року позов ОСОБА_4 було задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05.10.2021 року (цивільна справа №462/7296/21 а.с.33-34).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 13.10.2022 року прийнято відмову ОСОБА_4 від позову, рішення Залізничного районного суду м.Львова від 07.02.2022 року визнано нечинним, провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину закрито (цивільна справа №462/7296/21 а.с.80).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України).Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Згідно ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків або іншого законного представника дитини є проживання з нею чи ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти.

Зазначена позиція, викладена у подібних правовідносинах в постанові Верховного Суду від 22.11.2022 року у справі №188/1029/19.

Як встановлено судом, малолітній ОСОБА_3 проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_4 в орендованій квартирі, а позивач проживає за іншою адресою, що і зазначається самим позивачем у відповіді на відзив.

Суд, за наведених обставин, не приймає до уваги доводи позивача про те, що аліменти слід стягувати на його користь на утримання малолітнього ОСОБА_3 , оскільки судом не встановлено підстав для цього, передбачених ч.3 ст.181 СК України.

Щодо покликань позивача на те, що ОСОБА_4 , не витримавши морального тиску з боку відповідача, його родичів, представника відповідача, погроз фізичною розправою по телефону, 12.10.2022 року через канцелярію Львівського апеляційного суду подала заяву про відмову від позову про стягнення аліментів, то такі не підтверджені належними і допустимим доказами, отже об`єктивне підтвердження таких обставин відсутнє, а такі твердження позивача слід розцінювати як припущення, на яких, згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, не може ґрунтуватись доказування.

Таким чином, покликання позивача про те, що його донька порушує права та інтереси малолітньої дитини ОСОБА_5 щодо утримання аліментів з боку батька, суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_4 при розгляді справи №462/7296/21 у Львівському апеляційному суді скористалася своїм правом на підставі ст.206 ЦПК України подала заяву про відмову від позову про стягнення аліментів. При цьому, в письмовій заяві зазначила, що ознайомлена із наслідками відмови від позову (цивільна справа №462/7296/21 а.с.79).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, а відтак, в задоволенні позову слід відмовити.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, враховуючи, що відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач у справах про стягнення аліментів на дитину звільнений від сплати судового збору, а суд дійшов висновку про відмову в позові, тому судові витрати у справі слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Рішення суду, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ;

- відповідач ОСОБА_2 ,зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Текст рішення складено 03.03.2023 року.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний