Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3886/22
Номер провадження2/711/543/23
РІШЕННЯ
03 лютого 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі; головуючого судді - Кондрацької Н.М.
при секретарі - Мелещенко О.В.,
представників адвокатів Починок О.І, Хорошун С.А.
позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, -
До Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.
У позовній заяві зазначає, що відповідно до свідоцтва про шлюб від 17.07.1999 між позивачем та відповідачем у справі укладено шлюб, який зареєстровано Худяківською сільською радою, Черкаського району Черкаської області з актовим записом № 11.
В шлюбі народились доньки ОСОБА_3 , 2002 року народження, та ОСОБА_4 , 2004 року народження. У зв`язку з тим, що подальше збереження сім`ї не можливе, позивачем подано заяву про розірвання шлюбу від 10.08.2022 до Черкаського районного суду.
Під час шлюбу, який тривав з 17.07.1999, відповідач набув у власність відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 06.06.2012 нерухоме майно квартиру за адресою АДРЕСА_1 , вказане майно купувалось для подальшого сумісного життя на сумісно нажити кошти.
Просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 двокімнатну квартиру загальною площею 49,5 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., яка знаходиться на третьому поверсі п`ятиповерхового панельного будинку за адресою АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності на частину двокімнатної квартири загальною площею 49,5 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., яка знаходиться на третьому поверсі п`ятиповерхового панельного будинку за адресою АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_2 право власності на частину двокімнатної квартири загальною площею 49,5 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., яка знаходиться на третьому поверсі п`ятиповерхового панельного будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 16.11.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
У підготовчому судовому засіданні позивач та її представник адвокат Починок О.І. підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні.
Відповідач та його представник адвокат Хорошун С.А. визнали позовні вимоги та не заперечували щодо задоволення позовних вимог.
Заслухавши думку учасників процесу, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.
Встановлено, що 17.07.1999 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у було укладено шлюб. Після одруження позивач отримала прізвище ОСОБА_6 .
Відповідно до нотаріально посвідчого Договору купівлі-продажу від 06.06.2012 ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_2 .
Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку, суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).
Положеннями частини третьої та четвертої статті 200 ЦПК України закріплено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ч.4, ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Враховуючи, що вищезазначене нерухоме майно було набуте подружжям під час шлюбу, що не заперечується та визнано відповідачем, суд дійшов висновку, що спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому наявні підстави для визнання права власності за позивачем та відповідачем на 1/2 частини квартири кожному. Відтак, позов підлягає задоволенню.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Однак, відповідно до наданих суду пенсійних посвідчень позивач та відповідач є інвалідами 2 групи захворювання, які відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від його сплати.
У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ - задовольнити.
Визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 двокімнатну квартиру загальною площею 49,5 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., яка знаходиться на третьому поверсі п`ятиповерхового панельного будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину двокімнатної квартири загальною площею 49,5 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., яка знаходиться на третьому поверсі п`ятиповерхового панельного будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину двокімнатної квартири загальною площею 49,5 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., яка знаходиться на третьому поверсі п`ятиповерхового панельного будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Черкаського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька