Справа № 567/192/23
У Х В А Л А

14.02.2023 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі судді Назарук В.А., перевіривши виконання вимог ст.19, 184 ЦПК України за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

до Острозького районного суду Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

В зазначеній позовній заяві позивачка просить визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області щодо ненадання їй статусу дитини-сироти та зобов`язати Виконавчий комітет Острозької міської ради Рівненської області надати їй статус дитини-сироти та пов`язує отримання такого статусу з можливістю отримання соціальної стипендії, гарантованої ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Окрім цього, в своїй позовній заяві на обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормативними актами, які регулюють спірні правовідносини, є, в тому числі, Закон України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 та Сімейний кодекс України (в частині участі держави в забезпеченні прав дітей-сиріт).

Водночас, ч.1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1, 2 та 7 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України, справами у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, є, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в ч.2 ст.19 КАС України.

Велика Палата Верховного Суду в своїх рішеннях вказувала, що під час визначення предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі (постанова від 03.07.2018 у справі № 826/27224/15).

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

За правилами ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

В даному випадку, правовідносини, на порушення яких вказує позивачка у справі, хоча і регулюються в тому числі Сімейним кодексом України, однак дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень (в разі їх наявності) щодо позивачки. не можуть мати наслідком виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, не мають майнового характеру і не пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів позивачки, а отже даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

З позовної заяви та доданих документів вбачається, що між позивачкою та відповідачем, як суб`єктом владних повноважень фактично наявний спір з приводу надання статусу дитини-сироти. Зазначений спір є публічно-правовим, а тому вирішенню в порядку цивільного судочинства він не підлягає.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, та враховує, що постанова Верховного Суду від 17.03.2021 у справі №280/2815/20 за подібним спором не містить зауважень Верховного Суду щодо непідсудності такого спору адміністративним судам.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки вирішення даного спору відноситься до компетенції адміністративного суду, то саме до такого суду необхідно звернутися ОСОБА_1 .

На підставі ст.19, 186 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали, або в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали, якщо сторона не була присутня під час проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.