Справа № 214/275/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/275/22 за позовною заявою ОСОБА_1 , пред`явленою в його інтересах адвокатом Карнаух Тетяною Вікторівною, до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок професійних захворювань, -

Представники:

від позивача адвокати Карнаух Т.В., Морозова О.С.,

від відповідача адвокат АО «ВСЕУКРАЇНСЬКА АДВОКАТСЬКА ДОПОМОГА» Львов А.Л.,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Карнаух Т.В., діючи в інтересах та від імені ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 06 січня 2022 року (надійшла до суду 13 січня 2022 року), в якій просила суд: стягнути з ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» 195 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві (без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб); стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 процесуальні витрати 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу; стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 19 грудня 2016 року по 04 березня 2021 року (тобто майже 4 роки 3 місяці) працював обрубувачем, зайнятим обробленням литва наждаком та ручним способом (молотками, зубилами, пневмоінструментом) ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД». Умови роботи характеризувались підвищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на зазначеному підприємстві. 17 серпня 2021 року рішенням Лек ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» йому було встановлено професійні захворювання: 1) радикулопатія попереково-крижова L4-S1 білатерально, часто рецидивуючий перебіг, з вираженими статико-динамічними порушеннями, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня), стійкий больовий синдром; 2) вібраційна хвороба другої стадії від дії локальних вібрацій: синдром вегетативно-сенсорної поліневропатії з частими акроангіоспазмами, з двостороннім плечолопатковим періартрозом з гіпотрофією м`язів плечового поясу (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), стійкий больовий синдром, пневмоконіоз першої стадії (s/s; 1/1); 3) емфізема легень першої стадії, легенева недостатність першого-другого ступеня. За результатами проведеного розслідування створеною на підприємстві комісією було складено акт розслідування професійного захворювання від 14 вересня 2021 року, в якому вказано, що внаслідок недосконалості робочого місця, технологічного процесу та устаткування, працюючи на підприємстві ОСОБА_1 підпадав під вплив підвищених параметрів важкої праці, вібрації, пилу. Загальна оцінка умов праці 3 клас 3 ступеню шкідливості. Тобто ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» протягом тривалого часу допускало порушення ст.13 Закону України «Про охорону праці», ст.153 КЗпП України, що й призвело до виникнення у ОСОБА_1 професійного захворювання (п.17 акта розслідування). За висновком МСЕК від 14 грудня 2021 року серії 12 ААА № 060076 ОСОБА_2 була встановлена втрата професійної працездатності 40% первинно, з потребою забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення. У зв`язку із ушкодженням здоров`я через професійне захворювання позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, яких він зазнав та продовжує зазнавати, у зв`язку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя. Внаслідок отриманих профзахворювань він вимушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, без яких стан його здоров`я погіршується. Крім того, з огляду на наявні захворювання він постійно відчуває стійкий біль, обмеження рухів у шийному та поперековому відділах хребта з іррадацією в праві руку та ногу, порушення ходи, біль в плечових, ліктьових, колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно правих. Постійні фізичні страждання, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги позбавляє позивача можливості приділяти належну увагу своїй родині, яку він вже не взмозі повноцінно забезпечувати. Постійне перенесення больових відчуттів, залучення додаткових зусиль та коштів для проходження лікування, що призводить до нераціонального витрачання часу та зміни сталого способу життя, зменшує можливість в достатній мірі реалізовувати себе, повноцінно працювати, що відображається на погіршенні матеріального становища, втраті соціальних зав`язків та зниженні якості життя. Оцінюючи розмір завданої моральної шкоди позивач, з огляду на ступінь втрати працездатності, а також розмір мінімальної заробітної плати, який визначений Законом України «Про державний бюджет на 2022 рік», враховуючи глибину, характер та тривалість душевних страждань, нервових переживань, істотних недоотриманих благ внаслідок втрати працездатності визначив в сумі 195 000 грн. (з розрахунку: місячний розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2022 року 6 500 грн. * 30% втрати працездатності), яку просить стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року (головуючий суддя Чернова Н.В.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.31-32).

За результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №1199 від 04 жовтня 2022 року та протоколу матеріали справи передано в провадження судді Ткаченку А.В. (а.с.36, 37).

Ухвалою суду від 17 листопада 2022 року справу прийнято до провадження суддею Ткаченком А.В. з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.38).

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, представник відповідача ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» - адвокат Львов А.Л. подав відзив на позовну заяву шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 25 січня 2023 року (а.с.53-59), вважаючи вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Свої заперечення представник мотивував наступним. Як слідує зі змісту позову, ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача з 19 грудня 2016 року по 04 березня 2021 року обрубувачем литва в умовах впливу шкідливих факторів; звільнився із займаної посади за власним бажанням. На переконання представника, ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» не створювало для позивача таких умов праці, які б могли заподіяти шкоду його здоров`ю. До того ж в матеріалах справи відсутні докази встановлення йому інвалідності безстроково, а за наданим висновком МСЕК ОСОБА_1 встановлено 40% втрати працездатності та 3 групу інвалідності до 01 січня 2023 року. Щодо роботи на підприємстві представник зауважив, що при оформленні трудових відносин з ОСОБА_1 , згідно зі ст.29 КЗпП України, ст.5 Закону України «Про охорону праці» йому було роз`яснено його права та обов`язки, проінформовано під розписку про умови праці, наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих чинників та можливих наслідків їх впливу на здоров`я. Тобто, ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» не приховувало від позивача тяжкість та шкідливість технологічного процесу, в той час як останній свідомо приймав запропоновані йому умови праці та усвідомлював можливість ушкодження здоров`я в результаті впливу цих факторів. Окремо представник зауважив, що зважаючи на такі умови праці, ОСОБА_1 користувався відповідними пільгами, а саме скорочення тривалості робочого часу, додатковою оплачуваною відпусткою, оплатою праці в підвищеному розмірі, іншими пільгами та компенсаціями, встановленими законом; позивачеві було надано право на пільгове пенсійне забезпечення та додатково призначено пенсію на пільгових умовах, відшкодування якої здійснювалось за рахунок відповідача. Протягом трудової діяльності позивача на підприємстві, з боку ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» було створено безпечні та нешкідливі умови праці на робочому місці, відповідне санітарно-побутове забезпечення, жодних скарг чи претензій з боку позивача стосовно цього не було. Наданий позивачем висновок лікарсько-експертної комісії про наявність у нього хронічного професійного захворювання викликає сумніви щодо належності: у висновку зазначено про хронічні захворювання на скарги на симптоми захворювань, від яких він лікувався ще з 25 грудня 2010 року. Відповідно до записів у трудовій книжці, ОСОБА_1 в період з 03 вересня 2007 року по 16 грудня 2016 року працював на ЗАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», в той час як в ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» він пропрацював з 19 грудня 2016 року по 04 березня 2021 року, тобто вдвічі менше. Відповідно до п.17 акта розслідування причини виникнення хронічного захворювання (отруєнння) П-4 від 15 вересня 2021 року, підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут з 03 вересня 2007 року по 16 грудня 2016 року на ПрАТ «КЗГО». Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2022 року у справі №214/781/22 ОСОБА_1 було присуджено шляхом стягнення з ПрАТ «КЗГО» 75 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків. Окремо представник зауважив, що протягом трудової діяльності в ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» ОСОБА_1 скарг на стан здоров`я не заявляв, обов`язкові медичні огляди проходив та за їх результатами визнавався здоровим і придатним для роботи, а звільнився за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, а ніяк не за станом здоров`я. Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 умисно приховував факт наявності у нього хронічних захворювань при проходженні обов`язкових медоглядів, що в силу ст.1193 ЦК України виключає відшкодування такої шкоди потерпілому. На переконання представника відповідача, позивач допустив недбале ставлення до свого здоров`я, а в рамках даної справи переслідує суто матеріальний інтерес. Також представник відповідача вважає, що позивачем не представлено доказів заподіяння йому моральної шкоди, оскільки документи, на які він посилається як на підставу заподіяння моральної шкоди, а саме на довідку МСЕК та акт розслідування професійного захворювання за формою П-4, є документами, що підтверджують обставини виникнення професійного захворювання, однак не можуть бути доказами заподіяння моральної шкоди. Крім того, позивачем не надано доказів, які б свідчили про глибину, характер та тривалість душевних страждань, переживань, недоотриманих благ внаслідок втрати працездатності після отримання професійного захворювання. Будь-яких протиправних дій у відношенні позивача, які б могли призвести до спричинення моральної шкоди, з боку відповідача не вчинялось. До того ж позивач вже отримав відшкодування моральної шкоди за іншим судовим рішенням, а відтак відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача та не повинне призводити до його збагачення.

Що стосується оподаткування суми відшкодування моральної шкоди, то представник відповідача зауважив, що за приписами ПК України такі суми є об`єктом оподаткування, у зв`язку з чим виконання рішення суду без утримання з позивача податків та інших обов`язкових платежів буде свідченням порушення підприємством вимог чинного законодавства України з питань оподаткування, що може бути наслідком притягнення до відповідальності органами Державної податкової служби. Позаяк, суд не має повноважень визначення порядку та розміру податків при ухваленні рішення.

Щодо заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу 5 000 грн., представник відповідача зазначив, що такий розмір є необґрунтованим, безпідставним та неспівмірним з характером даної справи, її складністю та відсутністю у позивача необхідності у зборі додаткових доказів чи їх витребуванні, а також обсягом виконаної роботи, не прийняттям участі у жодному із судових засідань. Крім того, позивачем не надано доказів фактичного понесення таких витрат (касового ордера). Відтак представник просить у стягненні таких витрат відмовити.

Відповіді на відзив із обґрунтуванням своїх заперечень проти доводів, наведених представником відповідача, позивач та його представники не подали, додаткового часу для цього не потребували.

Правом на участь в судовому засіданні позивач та його представники не скористались, від представника позивача адвоката Морозової О.С. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Про свою участь в судовому засіданні представник відповідача не заявив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього суду не надходило. За даних обставин, зважаючи на викладену у відзиві позицію по справі, тривалість перебування справи у провадженні суду загалом та її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності представника відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає цьому.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, враховуючи позицію сторін, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з 03 вересня 2007 року по 16 грудня 2016 року перебував у трудових відносинах із ЗАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», правонаступником якого є ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», та працював обрубувачем, зайнятим обробленням литва наждаком і ручним способом (молотками, зубилами і пневмоінструментом) термообрубувального цеху. Звільнений з підприємства 16 грудня 2016 року на підставі п.5 ст.36 КЗпП України по переведенню до ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , виданій на ім`я ОСОБА_1 (а.с.17-21).

Із 19 грудня 2016 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» обрубувачем, зайнятим обробленням литва наждаком і ручним способом (молотками, зубилами і пневмоінструментом) 3 розряду термообрубувальної дільниці сталефасоноливарного цеху в порядку переведення ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання». Звільнений 04 березня 2021 року із займаної посади на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажання, наказ №419-к від 03 березня 2021 року (а.с.21).

Відповідно до акта №1 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 14 вересня 2021 року форми П-4 (а.с.4-6), за результатами проведення розслідування створеною комісією встановлено наявність у ОСОБА_1 професійних захворювань: 1) радикулопатія попереково-крижова L4-S1 білатерально, часто рецидивуючий перебіг, з вираженими статико-динамічними порушеннями, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня), стійкий больовий синдром; 2) вібраційна хвороба другої стадії від дії локальних вібрацій: синдром вегетативно-сенсорної поліневропатії з частими акроангіоспазмами, з двостороннім плечолопатковим періартрозом, з гіпотрофією м`язів плечового поясу (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктових суглобів (ПФ другого ступеня), стійкий больовий синдром; 3) пневмоконіоз першої стадії (s/s; 1/1). Емфізема легень першої стадії. Легенева недостатність першого-другого ступеня.

Як слідує з п.п.8, 9, 11 акта, дата встановлення остаточного діагнозу 17 серпня 2021 року; повідомлення про наявність у ОСОБА_1 хронічного професійного захворювання надійшло до територіального органу Держпраці 27 серпня 2021 року. Захворювання виявлено під час медичного огляду у відокремленому відділенні №4 ЛДЦ ТОВ «МЕДІКОМ» (а.с.4-зворот).

У п.13 акта також зазначено, що умови праці ОСОБА_1 є шкідливими за загальною оцінкою 3 класу 3 ступеню, а саме: за вмістом хімічних речовин у повітрі робочої зони 3 класу 2 ступеню (шкідливі), за мікрокліматом - 3 класу 2 ступеню (шкідливі), за рівнем вібрації 3 класу 1 ступеню (шкідливі), за важкістю праці 3 класу 1 ступеню (шкідливі).

Згідно з п.17 згаданого акта, підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужило те, що ОСОБА_1 виконував обробку, зачистку та вирубку пневматичним молотком або зубилами вручну складних і відповідальних відливків та деталей з внутрішніми ребрами та перегородками в важкодоступних місцях, видалення залишків стрижнів та каркасів з тонкостінних багатоканальних та відповідальних відливок, ливників та прибутків з відливок складної форми, вирубка дефектів у складних відливків та деталях за шаблонами. Внаслідок недосконалості робочого місця, технологічного процесу та устаткування підпадав під вплив підвищених параметрів важкості праці, вібрації, пилу. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково- дослідного інституту промислової медицини від 17 серпня 2021 року №1462 підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут: за період роботи з 03 вересня 2007 року по 16 грудня 2016 обрубувач, зайнятий обробленням литва наждаком та ручним способом (молоком, зубилами, пневмоінструментами).

Відповідно до п.18 акта, причина виникнення хронічного захворювання: важкість праці - робоча поза (незручна % зміни) 37,5 % при нормі 25%; вібрація еквівалентний рівень локальної вібрації перевищує допустимий рівень на 3 дБ (76 дБ при ГДК 79 дБ згідно ДСН 3.3.6.039-99); пил фіброгенної дії перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації пилу переважно фіброгенної дії із вмістом діоксиду кремнію від 2 до 10% у 2,5 рази.

Відповідно до п.20 вказаного акта, враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 13 років 6 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівників структурних підрозділів, підприємств, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламентні нормативи, встановити неможливо.

Як слідує з медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» №1462 від 17 серпня 2021 року (а.с.8-9) наявність у ОСОБА_1 хронічного захворювання вперше виявленого встановлена як професійного характеру захворювання 17 серпня 2021 року. Діагнози встановлені на підставі скарг на стійкий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією у праві руку та ногу, порушену ходу, біль в плечових, ліктьових та колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно правих. Згідно профмаршрута: працював у шкідливих умовах праці 13 років 6 місяців, з яких 9 років 3 місяці у ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», 4 роки 2 місяці у ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД». Працездатність: протипоказана тяжка фізична праця, в умовах вібрації, впливу виробничого пилу, шуму. Повідомлення про наявність вперше виявленого хронічного професійного захворювання від 17 серпня 2021 року №877 (а.с.9).

Внаслідок виявленого хронічного професійного захворювання, позивач ОСОБА_1 14 грудня 2021 року вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 40% первинно, група інвалідності не визначена, з переоглядом 01 грудня 2022 року. Визначено потребу у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення. Вказані обставини підтверджуються копією довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №060076 від 14 грудня 2021 року, копією медичного висновку ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини протокол №1462 від 17.08.2021 (а.с.7, 8-9).

Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Визначаючи характер спору, суд виходить з обставин завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_1 в результаті роботи в шкідливих умовах праці в ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» в період з 19 грудня 2016 року по 04 березня 2021 року (4 роки 3 місяці), первинне встановлення стійкої втрати працездатності внаслідок хронічного профзахворювання з 14 грудня 2021 року висновком МСЕК, що надало йому право на відшкодування моральної шкоди роботодавцем, тому до правовідносин сторін мають застосовуватися положення ст.ст.153, 237-1 КЗпП України та Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджені Постановою КМУ №472 від 23 червня 1993 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Посилання представника відповідача на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2022 року у справі №214/781/22 про стягнення з ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» на користь позивача моральної шкоди в сумі 75 000 грн. суд приймає до уваги, оскільки вони хоча й мають місце, однак не впливають на вирішення даного спору між ОСОБА_1 та ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД», як і не виключають наявність між ними спору, адже вказані підприємства є відмінними між собою та ОСОБА_1 з кожним із них перебував у трудових відносинах в окремі періоди часу. Відтак і ступінь вини цих підприємств у завданні шкоди здоров`ю позивача є різним в залежності від періоду його трудової діяльності на кожному з ним.

Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці регламентовано ч.4 ст.43 Конституції України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», яку кореспондує ст.153 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Як визначено ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Положеннями ч.1 ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Аналогічні приписи закріплено у ст.12 Закону України «Про охорону праці».

Відповідно до п.4.1 рішення Конституційного Суду України № 1-9/2004 від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

За даних обставин, доведеність факту втрати професійної працездатності ОСОБА_1 на 40% без присвоєння групи інвалідності при первинному огляд МСЕК, з точки зору погіршення здоров`я, зміни життєвого укладу, що вимагає додаткових зусиль для організації життя, необхідності періодичного проходження лікування (свідченням чому є виписні епікризи, виписки з історій хвороб), приводять суд до переконання поза розумним сумнівом про наявність моральної шкоди, а відтак спростовує доводи відповідача щодо недоведеності позивачем факту заподіяння такої шкоди.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує тривалість роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, характер та об`єм душевних та фізичних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, що саме по собі вже свідчить про неможливість відновлення попереднього фізичного стану та безумовно тягне за собою незворотність змін у буденному житті позивача. Так, як слідує з наявної в матеріалах справи медичної документації (а.с.10-16 виписні епікризи), на чому також акцентувала увагу представник позивача в обґрунтування пред`явлених вимог, після втрати працездатності у позивача змінилися умови життя, зокрема в результаті отриманого хронічного захворювання, у нього спостерігається постійний стійкий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією у праві руку та ногу, порушення ходи, біль в плечових, ліктьових та колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно правих. Позивач періодично проходить лікування у зв`язку з професійним захворюванням, постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль, незважаючи на постійні курси лікування, медикаментозну терапію, однак відновлення його стану здоров`я неможливе.

У той же час при визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги доводи представника відповідача стосовно того, що втрата працездатності більшою мірою мала місце в період трудової діяльності ОСОБА_1 в ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», де він пропрацював 9 років 3 місяці, в той час в ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» він почав працювати пізніше та відпрацював 4 роки 3 місяці, тобто менш ніж вдвічі менше, а погіршення стану його здоров`я почало проявлятись ще з 2010 року. Виходячи з періодів трудової діяльності позивача, характеру шкідливих умов праці та професійних захворювань, втрати працездатності на 40% без визначення групи інвалідності, стану здоров`я позивача, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, суд вважає, що ступінь вини ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» у спричиненні шкоди здоров`ю позивача складає 31,6 %.

Виходячи з цих обставин, засад розумності, виваженості та справедливості, а також з урахуванням конституційної значущості здоров`я як невідчужуваного та непорушного блага, що належить людині від народження і охороняється державою, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивача, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди дещо завищений, а тому вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» на його користь моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. одноразового відшкодування.

Наведені представником позивача у позові розрахунки розміру моральної шкоди, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2022 року та оцінки її в 30 місячних розмірів мінімальної заробітної плати, суд вважає помилковими, оскільки при вирішенні даного питання слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями), з урахуванням обставин та критеріїв, зазначених в ч.3 ст.23 ЦК України, адже визначення моральної шкоди не підпадає під будь-які математичні розрахунки, застосування яких в даному випадку взагалі є недоцільним та некоректним. Компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Щодо проведення оподаткування присудженої позивачеві моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі Закон №466) внесено зміни до п.п.164.2.14 «а» ст.164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

Так, відповідно до п.п.164.2.14 «а» ст.164 ПК України (з урахування змін, внесених Законом №466), до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що з 23 травня 2020 року суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків ОСОБА_1 внаслідок заподіяння шкоди його здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне зазначити, що розмір моральної шкоди у 40 000 грн. як такої, що заподіяна позивачеві внаслідок ушкодження його здоров`я, необхідно стягнути з ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» без урахування утримання з нього обов`язкових податків і зборів.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», та характер позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, визначеної у грошовому вимірі, яка є майновою. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. стягнути з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України (з розрахунку: 1% від суми моральної шкоди, присудженої до стягнення, але не менше 992 грн. 40 коп.).

Що стосується понесених позивачем та документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Карнаух Т.В. (а.с.24-28), то суд вважає їх дещо завищеними. З урахуванням переліку наданих адвокатом послуг, їх вартістю за кожною зі складових, зазначеною в акті виконаних робіт, та зважаючи на те, що в ході розгляду справи адвокат Карнаух Т.В. у жодному із призначених судових засідань участі не приймала, заяви про ознайомлення з матеріалами справи, розгляд справи за відсутності сторони позивача були подані іншим представником ОСОБА_1 адвокатом Морозовою О.С., жодних дій на забезпечення доказів по справі представник не здійснювала, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір таких витрат до 3050 грн. (за відрахуванням 1700 грн. за представництво адвокатом Карнаух Т.В. інтересів позивача в суді, формування переліку документів для забезпечення доказів по справі 250 грн.). Інші послуги є супутніми, безпосередньо пов`язаними з підготовкою позову та його пред`явленням до суду, та можуть бути включені до обсягу наданої адвокатом допомоги (складання позову, надання консультації, правовий аналіз документів, судової практики, копіювання документів).

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 158, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 277, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , пред`явлені в його інтересах адвокатом Карнаух Тетяною Вікторівною, до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок професійних захворювань задовольнити частково.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» на користь ОСОБА_1 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок професійних захворювань (без утримання обов`язкових податків і зборів та інших обов`язкових платежів).

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» на користь ОСОБА_1 3 050 (три тисячі п`ятдесят) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати складання та підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання, АДРЕСА_1 .

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД», , юридична адреса: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, вул. Заводська, буд.1.

Рішення суду складено та підписано без проголошення 13 березня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко