Справа № 465/382/22 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/1556/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Салати Я.І..

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 07 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмет», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань виведення ПАТ «КБ «Надрабанк», про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань виведення ПАТ «КБ «Надрабанк». про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 17 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №558/06-Ф. Згідно договору, було видано кредит в сумі 48000 доларів США, що еквівалентно 242 400 грн., на придбання автотранспортного засобу. 30 червня 2009 р. укладено Додаткову угоду до зазначеного кредиту. Згідно п.1.1.1. Додаткової угоди, кредит надавався терміном до 18 липня 2012 року.

Вказувала, що позичальником кредит частково було сплачено в сумі 171 986 грн. Однак, 07.05.2013 р. ПАТ КБ «Надра» звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом про стягнення заборгованості за кредитом, який задоволено 22.11.2013 р. Суд ухвалив стягнути солідарно заборгованість з позичальника ОСОБА_1 та поручителів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в розмірі 462 394, 46 грн. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 18.12.2015 року ухвалено нове рішення, яким в частині задоволення вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовлено. В частині стягнення боргу з ОСОБА_1 в сумі 462 393, 46 грн. на користь ПАТ «КБ «Надра» , - залишено без змін.

Зазначала, що останній платіж Позичальником по сплаті кредиту проведено 14 березня 2017 р. в сумі 201 436, 98 грн. Таким чином позичальником було сплачено банку 171 986 грн., а також 201 436,98 грн., а в сумі 373 422, 98 грн., що підтверджується банківськими квитанціями та платіжними дорученнями.

Однак 05 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія» Дніпрофіннсгруп» укладено Договір №GL48N718070-blank, на підставі якого було відступлено право вимоги в частині за кредитним договором №558/06-Ф від 17 липня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра».

В свою чергу, 18 грудня 2020 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмет» було укладено Договір №GL48N718070-blank-04 про відступлення права вимоги, на підставі якого було відступлено право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Так, на думку позивача, Договір №GL48N718070-blank і Договір №GL48N718070-blank-04 в частині відступлення прав вимог за кредитним договором №558/06-Ф від 17.07.2006 р., укладеним між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра», укладені зі спливом позовної давності.

Зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Крім того, кредитний договір про відступлення права вимоги ставить споживача у важке становище.

Більше того позичальник отримав кредит у розмірі 242 400 грн, проте, сплатив 373 422,98 грн. Станом на зараз, ПАТ КБ «Надра» та його правонаступник вимагають від позичальника ще 1926 091, 26 грн.

На підставі вищевикладеного, просила:

- визнати недійсним Договір №GL48N718070-blank, про відступлення права вимоги, укладеного 05 серпня 2020 р. між ПАТ «КБ Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», та Договір №GL48N718070-blank, про відступлення права вимоги, укладений 18 грудня 2020 р. між ТОВ «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмет», про відступлення прав вимог, в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором №558/06-Ф від 17 липня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «КБ «Надра»;

- визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором «558/06-Ф від 17.07.2006 р., укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра».

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 07 червня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмет», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань виведення ПАТ «КБ «Надрабанк», про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним, відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що Договір №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги, укладений 05 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» і ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», та Договір №GL48N718070_blank_04 про відступлення прав вимоги, укладений 18 грудня 2020 року між TOB «Фінансова компанія « Дніпрофінансгруп» і ТОВ «Брайт Інвестмент» про відступлення прав вимоги, в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором № 558/06-Ф від 17 липня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра, є недійсними (нікчемними правочинами), оскільки вони укладені з пропущеном терміном давності.

Вказував, ПАТ «КБ «Надра» та його правонаступники - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» і ТОВ «Брайт Інвестмент» , після звернення банку до Франківського районного суду м. Львова 07 травня 2013 року про стягнення заборгованості та винесення судового рішення, продовжували нараховувати відсотки та неустойку, що підтверджується копіями додатків до договорів про відступлення прав вимоги. Зазначена вимога є протиправною, оскільки ще 28 березня 2018 року Великою Палатою Верховного Суду (справа № 444/9519/12) прийнято кардинальне рішення щодо кредитних правовідносин стосовно нарахування процентів, неустойки, тощо.

Крім цього, зазначав, що Договори про відступлення прав вимоги з додатками №1 в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором № 558/06-Ф від 17.07.2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра, значно перевищують розумну межу компенсації за невиконання Позичальником своїх зобов`язань. Виникає дисбаланс зарахування відсотків та тіла кредиту.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 07 червня 2022 року скасувати та визнати недійсними Договір №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги, укладений 05 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» і ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», та Договір №GL48N718070 blank_4 провідступлення прав вимоги, укладений 18 грудня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія « Дніпрофінансгруп» і ТОВ «Брайт Інвестмент» про відступлення прав вимоги, в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором № 558/06-Ф від 17 липня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра». Визнати припиненими зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 558/06-Ф від 17 липня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра».

17 січня 2023 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому остання просить проводити розгляд справи без її участі.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 26 січня 2023 року, є дата складення повного судового рішення 08 лютого 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 17 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №558/06-Ф. Згідно договору, було видано кредит в сумі 48000 доларів США, що еквівалентно 242 400 грн., на придбання автотранспортного засобу. 30 червня 2009 р. укладено Додаткову угоду до зазначеного кредиту. Згідно п.1.1.1. Додаткової угоди, кредит надавався терміном до 18 липня 2012 року.

05 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія» Дніпрофіннсгруп» укладено Договір №GL48N718070-blank, на підставі якого було відступлено правовимоги в частині за кредитним договором №558/06-Ф від 17 липня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра».

18 грудня 2020 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмет» було укладено Договір №GL48N718070-blank-04 про відступлення права вимоги, на підставі якого було відступлено право вимог за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 №83 «Про віднесення ПАТ «Комерційний Банк Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 лютого 2015 року №26 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Комерційний Банк Надра», згідно з яким 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу ОСОБА_5 .

Згідно постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 року №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний Банк Надра», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05 червня 2015 року №113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ Надра».

За змістом ч.1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноважених осіб Фонду має право здійснювати відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом.

Так, до ліквідації маси банку включається нерухоме та рухоме майно.

Згідно ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 17 липня 2020 року за своїм змістом є договором купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого застосовується як положення ст.ст. 632, 655, 656 ЦПК України так і ст.ст. 512-519 ЦК України.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до вимог ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1079 ЦК України, клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Так, позивач посилається на позовну давність щодо укладення оскаржуваних договорів.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Однак, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що строки позовної давності жодним чином не впливають на укладення такого правочину, як відступлення прав вимоги.

Також суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги твердження ОСОБА_1 про оплату боргу в сумі 373 422,98 грн. проте, ПАТ КБ «Надра» та його правонаступник вимагають від позичальника ще 1 926 091, 26 грн., оскільки предметом спору не є стягнення коштів.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення прав та інтересів позивачки внаслідок відступлення права вимоги ПАТ КБ «Надра» ТОВ «Фінансовій компанії «Дніпрофінансгруп» є абстрактними, не містять жодного обґрунтування негативного впливу відступлення права вимоги на її конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси та свідчать про незгоду ОСОБА_6 з таким відступленням, що не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу.

Верховний Суд у постанові від 27.05.2021р. по справі № 910/8072/20 дійшов висновку, що відсутність порушеного або оспорюваного права позивача е підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Так, виходячи«із норм права, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу);

порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019р. у справі № 638/2304/17 зроблено висновок: «Аналіз

статті 13, 15, 16, 203, 215 ЦК України дозволяє зробити висновок, що недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів с недопустимий.»

Ця позиція також відображена у Постанові Верховного Суді від 25 серпня 2020р. по справі № 405/986/18.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова ВП ВС від 05.06.2018р. у справі № 388/180/17).

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин (постанова ВП ВС від 05.09.2019р. у справі № 638/2304/17).

Позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.02.2020р. у справі № 639/4836/17: Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що законодавством не встановлено підстав недійсності договору щодо відступлення права вимоги у разі передачі вимоги за зобов`язанням, із розміром якого сторона не погоджується, або якщо окремі складові такої заборгованості нараховані безпідставно. Обставини, пов`язані з фактичним виконанням чи невиконанням, чи частковим виконанням зобов`язань за відповідним договором не визначаються нормами матеріального права як підстава для визнання недійсним правочину щодо відступлення права вимоги за такими. Питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалося за оспорюваним договором, підлягає дослідженню у межах спору про стягнення заборгованості та не впливає на правомірність та дійсність договору про відступлення права вимоги.

Сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позивача безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, позивач не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підстав? наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору.

Аналогічних за своїм змістом правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, у постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 924/1014/18, у постанові від 28 січня '2020 року у справі № 924/1208/18.

Відтак, з огляду на викладене та згідно приписів чинного законодавства України в сфері гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_1 не доведено, в чому саме при відступленні права вимоги за договором відбулось порушення її прав.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 07 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.