ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1171/23 Справа № 225/3493/21 Суддя у 1-й інстанції - Чєлюбєєв Є.В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №225/3493/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, про встановлення факту проживання однією сім`єю, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 16 серпня 2022 року, ухвалене у складі судді Челюбєєва Є.В., -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського міського суду Донецької області з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в обґрунтування якого зазначила, що 28.03.2018 загинув на виробництві її батько ОСОБА_4 , про що був складений акт за формою Н-1/П від 05.12.2019 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. 18.12.2019 вона звернулася до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою про призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника, однак їй було повідомлено про необхідність звернення до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 просила встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 08 лютого 2022 року до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, залучено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 16 серпня 2022 року позов було задоволено встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , по день смерті ОСОБА_4 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, у якій просило скасувати рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначило, що з заявами про отримання страхових виплат окрім позивача звернулись ОСОБА_2 , інша донька загиблого, та ОСОБА_3 , його цивільна дружина. Належних доказів того, що позивач та її загиблий батько проживали однією сім`єю та вели спільне господарство, надано не було. Крім того, істотною умовою є факт перебування на утриманні загиблого. Крім того, судове рішення винесено з порушенням норм процесуального права. Так, за суб`єктним та предметним складом цей спір у частині щодо визнання за ОСОБА_1 права на отримання страхових виплат та зобов`язання відповідача виплатити одноразову допомогу має ознаки публічно-правових правовідносин, а отже підлягає розгляду за правилами КАС України.

У подальшому ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2023 року у якості правонаступника відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області було залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області.

Відзив на апеляційну скаргу надано не було.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

28.03.2018 ОСОБА_4 загинув про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

З листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення №01-04/1686 від 27.12.2019 вбачається, що ОСОБА_4 загинув на виробництві 28.03.2018 року, про що складено акт за формою Н-1/П від 05.12.2019 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. Листом ОСОБА_1 також роз`яснено, що право на отримання від Фонду один із видів страхової виплати, зокрема: одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату буде вирішуватися після встановлення факту її проживання однією сім`єю з загиблим ОСОБА_4 в судовому порядку. Крім того, зазначено, що до Фонду з заявами про призначення виплат у зв`язку зі смертю годувальника також звернулися інші особи, які стверджують, що є сім`єю загиблого ОСОБА_4 .

На підтвердження факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 надано довідку про склад сім`ї або зареєстрованих осіб у житловому приміщенні станом на 28.03.2018 року, видану ВЦА міста Торецьк Донецької області, та акт №9875 від 19.11.2020 року про фактичне проживання осіб, підписаний мешканцями буд. АДРЕСА_3 .

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилався на те, що факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 є доведеним, оскільки батько з дочкою проживали разом за однією адресою, вказані особи мають кровний зв`язок та проживаючи в одному домоволодінні, були пов`язані спільним побутом, батько працював, дочка була домогосподаркою, вони мали сімейні відносини, спільний бюджет та відповідно, взаємні права та обов`язки.

Апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ухвалений з порушенням норм процесуального права та зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

З аналізу вказаних процесуальних норм слідує, що до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 202/30/17 (провадження № 14-643цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17 (провадження № 11-290апп19), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21).

У преамбулі Закону України № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону № 1105-XIV у редакції, що діяла на час подання позову та апеляційної скарги, Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

У редакції Закону № 1105-XIV, що діє з 1 січня 2023 року, тобто на теперішній час, уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України. Правовий статус, порядок утворення та діяльності уповноваженого органу управління визначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1 ст.58 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що основними завданнями уповноваженого органу управління та його територіальних органів є: реалізація державної політики у сферах соціального страхування; здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до цього Закону; профілактика нещасних випадків; проведення перевірки обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності і документів, що є підставою для їх формування, на базі інформації з електронних систем та реєстрів; здійснення контролю за використанням страхувальниками та застрахованими особами страхових коштів. Уповноважений орган управління та його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами в межах коштів соціального страхування, затверджених Кабінетом Міністрів України, управління майном; проводять розслідування страхових випадків, перевірку обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності та документів, що є підставою для їх формування, на базі інформації з електронних систем та реєстрів; здійснюють заходи з профілактики страхових випадків; забезпечують функціонування інформаційно-аналітичної системи соціального страхування; забезпечують електронну інформаційну взаємодію інформаційно-комунікаційної системи соціального страхування з інформаційно-комунікаційними системами центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізацію державної політики у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, охорони здоров`я, реалізацію державної податкової політики та з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, формування та реалізацію державної фінансової політики, державної політики з питань державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, державної політики у сферах освіти і науки, формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, для виконання покладених на них функцій і завдань, визначених законодавством; здійснюють контроль за використанням страхових коштів, перевірку правильності їх використання страхувальниками із застосуванням ризик-орієнтованих підходів, контроль за веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують у встановленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи; беруть участь у проведенні наукових досліджень з питань соціального страхування, вивчають міжнародний досвід з метою запровадження інноваційних форм соціального страхування, виступають замовником проведення наукових досліджень, розроблення методичного забезпечення; беруть участь у здійсненні міжнародного співробітництва для розв`язання проблем та обміну досвідом у сфері соціального страхування; здійснюють інші функції, передбачені цим Законом.

Отже, уповноважений орган управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку, яким на сьогоднішній день є Пенсійний фонд України, є суб`єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями, тому за предметним та суб`єктним складом спір у справі за позовною вимогою про визнання права на страхові виплати підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постановах: від 25 квітня 2018 року у справі №360/1438/16 (провадження №11-350апп18), від 28 листопада 2018 року у справі №405/5366/17 (провадження №11-876апп18).

У цій справі позивач звернулась до суду з метою встановлення факту проживання з батьком однією сім`єю для подальшого отримання страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника, передбачених Законом № 1105-XIV.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 травня 2020 року у справі №761/21898/16-ц (провадження №14-5цс20) зробила висновок, що у відносинах з обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням Фонд та його робочі органи здійснюють владні управлінські функції та наділені повноваженнями приймати рішення/вчиняти дії, що впливають на можливість реалізації застрахованими особами права на соціальний захист і мають обов`язковий характер для інших суб`єктів владних повноважень.

Спори стосовно оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, його робочих органів і їхніх правонаступників про обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням є публічно-правовими. А тому їх слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Апеляційний суд враховує, що підставою звернення позивача до суду із позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю є отримання страхових виплат, передбачених Законом №1105-XIV, тому відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 05 травня 2020 року у справі №761/21898/16-ц та правового висновку Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду , викладеного у постанові від 23 січня 2023 року у справі №214/1309/21, ОСОБА_1 має право на звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким на сьогодні є Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області.

Вимога позивача у цій справі пов`язана з доведенням наявності у неї підстав для призначення та виплати соціальних платежів і не пов`язана з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, оскільки заявлена саме у зв`язку з відмовою Фонду виплатити відповідні кошти.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 23 січня 2023 року у справі № 214/1309/21 приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання справи про встановлення факту) не повинен використовуватися учасниками для оцінки обставин, які становлять предмет доказування у адміністративному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим. Встановити факт перебування на утриманні померлого для одержання страхових виплат в разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. В адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а є передумовою задоволення адміністративного позову.

Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частинами першою, другою статті 377 ЦПК України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

За нормами п.1 ч.1 ст.255, ч.1 ст.256 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги по суті не підлягають правовій оцінці в даному провадженні у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин, рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 16 серпня 2022 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі. При цьому позивачу також необхідно роз`яснити його право на звернення з аналогічним позовом в порядку адміністративного судочинства чи права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст.ст.367, 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, яке є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області задовольнити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 16 серпня 2022 року скасувати.

Провадження у справі №225/3493/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, про встановлення факту проживання однією сім`єю, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 її право на звернення з аналогічним позовом в порядку адміністративного судочинства та право протягом десяти днів з дня отримання нею відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: