_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/542/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2023

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Свистуновій Є.С., розглянувши в спрощеному провадженні цивільну справу №947/19862/22 за позовом КП «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2022 до суду надійшла позовна дана позовна заява у якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 26073,71 грн.: основна заборгованість з орендної плати за договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна 15005,65 грн.; заборгованість по відшкодуванню земельного податку 10712,60 грн.; 3% річних 251,13 грн.; пеня 104,33 грн.

Позов вмотивовано тим, що 01.05.2010 між комунальним підприємством та Григорієвою було укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до комунальної власності. Орендар не сплачує орендну плату внаслідок чого виник борг станом на 30 серпня 2022 року на суму 15005,65 грн. Крім того, за несвоєчасну сплату боргу нарахована пеня та 3% річних. Також позивач вважає, що орендар повинен сплатити земельний податок. Відповідно умов договору орендар зобов`язався здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна та відшкодовувати орендодавцю витрати пов`язані з укладанням цього договору. До таких витрат належить сплата земельного податку.

Відповідач повідомлений про розгляд справи за зареєстрованою адресою, проте до суду повернулась судова кореспонденція з відміткою «адресат відсутній».

Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи.

Судом встановлено такі фактичні обставини.

01.05.2010 між КП «Теплопостачання міста Одеси» (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) укладено договір оренди №ТГО-206/10 індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до комунальної власності (майно у вигляді асфальтованої площадки площею 20 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ). Майно знаходиться на балансі орендодавця.

Листом від 12.08.2021 позивачем було направлено вимогу сплатити заборгованість за договором оренди, яка залишилася без виконання.

Згідно з розрахунком Орендодавця заборгованість нарахована станом на 30.08.2022р. становить 26073,71 грн.: основна заборгованість з орендної плати за договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна 15005,65 грн.; заборгованість по відшкодуванню земельного податку 10712,60 грн.; 3% річних 251,13 грн.; пеня 104,33 грн.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Фактично предметом позову у цій справі є стягнення з орендаря майна (площадка площею 20 кв.м.) коштів за користування на договірній строковій основі асфальтованою площадкою, а також нараховані на підставі ст. 625 ЦК України на суму боргу 3% річних, пеня, а також відшкодування земельного податку за користування земельною ділянкою.

Згідно з ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до п. 10.1 Договору від 01.05.2010 такий діє протягом 1 року, а в частині орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов`язань.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну його дії, цей договір вважається продовженим на той самий термін і на таких самих умовах, але за ставкою орендної плати, яка діяла на дату припинення договору (п. 10.6).

Згідно з п. 5.1.2. Договору оренди орендар зобов`язаний своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Пунктами 3.1. - 3.3. Договору встановлено, що орендна плата визначається на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 № 1846 Про внесення змін до методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, із врахуванням результатів конкурсу, щомісячний розмір якої становить 50 грн. утому числі ПДВ 10 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Орендна плата перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Орендар не перераховує орендну плату Орендодавцю, внаслідок чого утворилася заборгованість на загальну суму 15005,65 грн., що підтверджується розрахунком.

Таким чином, основне зобов`язання орендарем не виконується, тому сума боргу підлягає стягненню.

Пунктом 3.4. Договору встановлено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується з орендодавця, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексу інфляції, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, пеня за період з лютого 2022р. по 30.08.2022 в розмірі 104,33 грн. та три проценти річних за цей же період в розмірі 251,13 грн. також підлягають стягненню з орендаря (відповідача).

Щодо відшкодування орендарем земельного податку.

Частинами 2 та 3 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Водночас у статті 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21Закону України"Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Частиною 1 статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до частини 1 статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) і постійні землекористувачі є платниками земельного податку, а орендарі земель державної та комунальної власності - орендної плати за такі земельні ділянки, однак особа, яка є фактичним користувачем земельної ділянки, не маючи права власності або постійного користування на неї і використовуючи її без укладення договору оренди землі, не підпадає під правове регулювання наведених норм ПК України (постанова Верховного Суду №922/2378/20).

Між КП «Теплопостачання міста Одеси» та відповідачем укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до комунальної власності. Майно знаходиться на балансі орендодавця.

Платником земельного податку за земельну ділянку на якій розміщено орендоване майно є КП «Теплопостачання міста Одеси».

Натомість Орендар за зазначеним договором має лише зобов`язання сплати орендної плати за майно (п.3.1 договору) та витрат, пов`язаних з утриманням орендованого майна (п. 5.1.12 договору).

Оренда майна на земельній ділянці комунальної власності не призводить до автоматичного набуття орендарем обов`язку безпосередньої плати земельного податку чи його відшкодування платнику цього податку.

Відповідач не є власником або землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. При цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

У той же час, договором також не передбачено обов`язку орендаря щодо відшкодування земельного податку, сплаченого комунальним підприємством, тому цей платіж не може бути покладений на орендаря.

Відтак, посилання позивача на те, що до витрат, пов`язаних з утриманням орендованого майна належить власне земельний податок є безпідставними, тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» () заборгованість з орендної плати - 15005,65 гривень, три відсотки річних 251,13 гривень та пені 104,33 гривень, всього 15361,11 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» судовий збір у розмірі 2270 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.