Справа № 583/5311/21
31 січня 2023 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Ярошенко Т.О.
з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) про визнання права власності на частину нерухомого майна та зняття арешту,
Короткий зміст позовних вимог.
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що з 21.11.1970 року по даний час він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 за час шлюбу сторонами за спільні кошти придбано серед іншого майна нежиле приміщення загальною площею 212,8 кв.м. та нежиле приміщення загальною площею 72,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником нежитлових приміщень, за адресою АДРЕСА_1 , розмір частки 1/1 є ОСОБА_2 . Згідно з технічним паспортом на нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 , воно складається з «І» тамбура, «1» сходинкова клітина, «1» топкова, «2» коридор, «3» основне приміщення, «4» основне приміщення, «5» основне приміщення, «5а» підсобне приміщення, «6» підсобне приміщення, «7» вбиральня, «7а» вбиральня, «7б» вбиральня, «7в» підсобне приміщення, «8» підсобне приміщення всього 307,6 кв.м. 09.11.2021 року державним виконавцем Куц О.В. відносно ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження за № 67428354. Відповідно до постанови про арешт майна боржника від 18.11.2021 року у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , у зв`язку з чим порушено право позивача на володіння, користування, розпорядження належному йому майна, у зв`язку з чим просить визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 ; зняти арешт з нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця про арешт майна від 18.11.2021 року зведене виконавче провадження № 67428354.
Процесуальні дії у справі.
06.01.2022 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Замінено первісного відповідача старшого державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) Куц Олену Віталіївну та залучено відповідачем у справі Охтирський відділ державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми).
Відповідачам встановлено строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, однак відзиву відповідачі не надали, будь-яких заяв від них не надійшло.
У зв`язку із уведенням в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року воєнного стану та неможливістю здійснення правосуддя з об`єктивних причин під час воєнного стану судове засідання, яке було призначене на 03.03.2022 року не відбулось.
Розпорядженням голови Верховного Суду від 25.03.2022 № 14/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Охтирського міськрайонного суду Сумської області на Шишацький районний суд Полтавської області.
З 24.10.2022 року розпорядженням голови Верховного Суду від 18.10.2022 року № 60 відновлено територіальну підсудність судових справ Охтирського міськрайонного суду Сумської області.
Враховуючи, що від сторін у справі клопотань не надійшло, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження сторонами не надано, сторони не ініціювали перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження після отримання ухвали суду про відкриття провадження в справі, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивачем відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України.
Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В розумінні ч. 6 ст. 279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до норм ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини, встановлені судом та мотиви суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 21.11.1970 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.11.1970 року, актовий запис № 411 (а.с.19).
Право власності на нежиле приміщення загальною площею 72,9 кв.м. зареєстроване в Комунальному підприємстві «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_2 22.02.2011 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с.15).
Право власності на нежиле приміщення загальною площею 212,8 кв.м. зареєстроване в Комунальному підприємстві «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_2 22.02.2011 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с.18).
09.11.2021 року старшим державним виконавцем Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) Куц О.В. на виконання виконавчого листа № 583/4895/20 від 18.10.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67428354 (а.с.10).
18.11.2021 року старшим державним виконавцем Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) Куц О.В. винесено постанову про арешт коштів боржника, а також рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_2 (а.с.9, 11).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого номер інформаційної довідки: 294207621 від 11.01.2022 вбачається, що на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано обтяження № 61475665 від 10.11.2021, державний реєстратор: Ткаченко Дмитро Олександрович (а.с.40).
Згідно звіту про оцінку майна від 31.12.2021 року вартість нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 складає 904 800 грн., вартість частини складає 452 400 грн. (а.с.8).
Щодо вимоги при визнання права власності на частину нерухомого майна суд зазначає наступне.
Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Дані положення кореспондуються в статті 328 ЦК.
Статтями 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 22 КпШС (в редакції 1969 р.) майно, придбане подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівні права володіння користування та розпорядження цим майном.
Згідно ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено устатті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, другастатті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина другастатті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України).
Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11).
Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.
При цьому суд враховує правові позиції Верховного Суду з аналогічних спорів, в яких роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 було придбано сторонами у період шлюбу, у зв`язку з чим воно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя з моменту його придбання. Тому суд приходить до висновку , що за позивачем слід визнати право власності на нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , так як частки подружжя є рівними.
Вирішуючи позов в частині зняття арешту з майна суд зазначає наступне.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.
У порядку цивільного судочинства власник майна може вимагати звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності, такі вимоги виступають способом захисту зазначеного права і виникають з цивільних правовідносин, тому відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) втручання держави у право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
При розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог.
Підстави та порядок зняття арешту при виконанні рішень суду визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз`яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що Охтирським відділом державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , право власності на частину якого визнано за позивачем, накладення арешту порушує право власності позивача на вказане приміщення, суд зазначає про наявність підстав для зняття накладеного арешту у судовому порядку, а відтак позовні вимоги визнаються судом правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Висновок суду.
Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) (юридична адреса вул.Снайпера,3 м.Охтирка, Сумської області, код ЄРДПОУ 34802639) про визнання права власності на частину нерухомого майна та зняття арешту - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 .
Зняти арешт з нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця про арешт майна від 18.11.2021 року зведене виконавче провадження № 67428354.
Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 06.01.2022 року у вигляді заборони старшому державному виконавцю Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) Куц Олені Віталіївні вчиняти будь-які дії у зведеному виконавчому провадженні № 67428354 до ухвалення рішення у справі за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) про визнання права власності на частину нерухомого майна та зняття арешту та зупинення продажу арештованого майна, а саме нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , на яке постановою державного виконавця від 18.11.2021 року у зведеному виконавчому провадженні № 67428354 накладено арешт до ухвалення рішення у справі за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) про визнання права власності на частину нерухомого майна та зняття арешту, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду складено 31 січня 2023 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Т.О.Ярошенко