Справа № 686/320/21
Провадження № 2/686/709/23
27 січня 2023 року Хмельницький міськрайонний суд в складі
головуючого - судді Приступи Д.І.
при секретарі Люковій Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу за позовом Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держеокадастру у Хмельницькій області (місцезнаходження вул. Інститутська, 4/1, м. Хмельницький), ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 ) про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки,-
12 січня 2021 року Хмельницька окружна прокуратура (правонаступник Хмельницької місцевої прокуратури) в інтересах держави звернувся до суду із позовом до Головного управління Держеокадастру у Хмельницькій області (місцезнаходження вул. Інститутська, 4/1, м. Хмельницький) до ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 ) про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки, посилаючись на те, що повернення у власність держави незаконно приватизованої земельної ділянки сприятиме реалізації зазначених конституційних положень є умовою позбавлення безпідставних переваг відповідача ОСОБА_1 та відновлення можливості справедливого (законного) розподілу такого обмеженого державного ресурсу, що становить державний інтерес.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, у випадку неявки відповідачів не заперечив, щодо заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без їхньої участі не надсилали, про причини неявки суд не повідомили.
Із згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ухвалою від 27.05.2021 року замінено позивача по справі Хмельницьку місцеву прокуратуру на її правонаступника Хмельницьку окружну прокуратуру.
Ухвалою від 26.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за позовом Заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Агропромтехніка» про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки.
Ухвалою від 27.05.2021 року закрито провадження у справі за позовом Заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Агропромтехніка»» про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки, в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Агропромтехніка»»
Ухвалою від 27.05.2021 року закрито підготовче засідання у справі за позовом Хмельницької окружної прокуратури до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки.
Ухвалою від 19.09.2022 року прийнято до свого провадження справу №686/320/21 за позовом Заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки.
Ухвалою від 20.12.2022 року закрито підготовче провадження у справі за позовом Заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки та призначити справу до судового розгляду по суті.
На підставі зазначеного наказу, приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицою Л.М., 19.08.2017 зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Конституцією України (статті 13, 14) визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно із ч.1 ст.116 Земельного кодексу України (далі ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч.4 ст.116 ЗК України).
Відповідно до ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2 гектара.
Реалізація повноважень Головного управління має здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (понад норми приватизації, встановлені Земельним кодексом України).
Згідно ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Всупереч вимог ст.ст.116, 118, 121 ЗК України, ОСОБА_1 при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не врахувала, що раніше використала право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
ОСОБА_1 , при зверненні до зазначеного органу влади не повідомила, що вже раніше скористалася своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства.
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 придбали вказану земельну ділянку в особи, яка з огляду на зазначені обставини не мала права її отримувати та відчужувати.
Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.
Згідно із п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК України. У зв`язку із цим, коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.
В п. 38,39 постанови Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №916/3727/15 вказано, що за змістом статей 387, 388 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися вказаним майном в результаті його незаконного вибуття з володіння за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.07.2017 по справі №278/3862/14-ц.
ОСОБА_2 не нестиме індивідуальний та надмірний тягар у зв`язку із таким втручанням, оскільки ч.1 ст.661 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.
Таким чином, законодавцем визначений механізм захисту майнових прав покупця.
Статтею 131-1 Конституції України, на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Статтями 6,19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів.
Згідно ч.4 ст.56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абз.3 ч.5 ст.56 ЦПК України).
Відповідно до ст.80 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 170, 326, 374 Цивільного кодексу України, право власності на землі державної власності належать державі Україна, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади.
Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Положення про Головне управління Держгеокадастру в області (далі-Положення), затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333, такими органами є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та територіальні органи Держгеокадастру.
Відповідно до Положення, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є територіальним органом Держгеокадастру та реалізує його повноваження на території Хмельницької області, зокрема здійснює розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів, а також одночасно наділене повноваженнями здійснення державного контролю (нагляду) за додержанням земельного законодавства.
Поряд із цим, ні Держгеокадастр, ні Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ні їх посадові особи при вирішенні даного спору, пов`язаного із поверненням у власність держави спірної земельної ділянки, не здійснюють захист державних інтересів в суді, з наступних підстав.
Спірна земельна ділянка вибула з володіння держави внаслідок порушення закону не лише набувачем земельної ділянки, а й органу, уповноваженого від імені держави на розпорядження цією земельною ділянкою ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, яке реалізовувало повноваження Держгеокадастру на території Хмельницької області.
При здійсненні функцій із розпорядження землями, зокрема здійснюючи розгляд заяви ОСОБА_1 про передачу спірної земельної ділянки у власність, копія якої додана до позовної заяви, ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області відповідно до вимог ч.8 ст.118, ч. 6 ст.186-1 Земельного кодексу України, ст.ст.2, 6 Закону України «Про землеустрій» мало не допустити зазначених порушень, відмовити у погодженні та затвердженні відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який не відповідає положенням закону, відмовити ОСОБА_1 у передачі спірної земельної ділянки у власність.
Відповідно до ст.32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч. 6 ст. 9, ч. 2 ст. 15, ст.ст. 30, 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» маючи доступ до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру службові особи ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області мали можливість перевірити наявність у громадянки ОСОБА_1 у власності земельної ділянки даного виду цільового призначення та площі, раніше набутої в порядку безоплатної приватизації.
У спірних правовідносинах, вимоги ст.ст.116, 118, 121 Земельного кодексу України при передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , а відтак і інтереси держави, порушені саме ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, яке реалізовувало повноваження Держгеокадастру. Тому захист інтересу держави в суді, який полягає у скасуванні оспорюваного наказу, не узгоджується із інтересами зазначених органів.
Повернення у власність держави незаконно приватизованої земельної ділянки сприятиме реалізації зазначених конституційних положень є умовою позбавлення безпідставних переваг відповідача ОСОБА_1 та відновлення можливості справедливого (законного) розподілу такого обмеженого державного ресурсу, що становить державний інтерес (вказане цілком узгоджується із правовою позицією ЄСПЛ, п.п.70-71 рішення від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», п.54 рішення від 02.11.2004 у справі «Трегубенко проти України»).
При цьому, ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Народ України делегував державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної форми власності.
Воля держави як власника таких земель може виражатися лише в таких діях органу виконавчої влади Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, які відповідають вимогам законодавства та інтересам держави.
Повторне безоплатне надання Головним управління Держгеокадастру у Хмельницькій області громадянину земельної ділянки для аналогічних потреб понад норму встановлену Земельним кодексом України не може оцінюватися як воля держави.
Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Згідно інформації ЗАЦ «Карат» від 15.05.2020 №157, орієнтовна вартість 1 кв.м. земель сільськогосподарського призначення на території Хмельницького району становить 7,00 грн.
У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 зловживаючи своїм правом набула спірну земельну ділянку у власність внаслідок вчинення неправомірних дій, а саме не повідомила ГУ Держгеокадастру в області про те, що раніше скористалася правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для аналогічних потреб, отримала незаконні переваги порівняно з іншими громадянами, чим порушено суспільний інтерес на законність у цій сфері, оскільки кожен громадянин має право лише одноразово використати своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для певної категорії потреб.
Враховуючи те, що про вказані порушення прокурору не було відомо, а стало відомо лише після надходження листа Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 18.12.2019 №10-22-0.3-7481/2-19, строки позовної давності пропущено з поважних причин.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані.
Судові витрати по справі становлять 4204 грн. 00 коп., які слід стягнути з відповідачів.
Керуючись ст.ст. 610, 1166 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 264-265, 280 ЦПК України суд,-
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано та закінчення строку для подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення.

Повний текст рішення складено 27.01.2023 року.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Д.І. Приступа