Справа № 139/223/21
Провадження № 22-ц/801/550/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тучинська Н. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 рокуСправа № 139/223/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Якименко М. М.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

- стягувач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

- боржник ОСОБА_1 ,

- Мурованокуриловецький відділ державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Мішутушкіним Олександром Володимировичем, на ухвалу Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 17 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Тучинської Н. В. в смт. Муровані Курилівці, дата складення повного судового рішення відповідає даті його постановлення,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 04 червня 2021 року, яке набуло законної сили 06 липня 2021 року, з ОСОБА_1 на користь АТКБ "ПриватБанк" стягнуто заборгованість за договором кредиту без номера від 17 жовтня 2019 року, яка склалася станом на 20 січня 2021 року в розмірі 620 162 гривні 80 копійок та судові витрати в сумі 9 302 гривні 44 копійки, а всього 629 465 гривень 24 копійки.

19 серпня 2022 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження (а. с. 4) за виконавчим листом, у справі № 139/223/21, виданими 17 грудня 2021 року (а .с. 2). На виклики державного виконавця Муляр Є.Б. не з`являється.

В листопаді 2022 року начальник Мурованокуриловецького ВДВС направила до суду подання про оголошення розшуку ОСОБА_1 .

Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 17 листопада 2022 року подання задоволено: оголошено розшук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Печерським РВ ГУ ДМС України в місті Києві 28.10.2016, РНОКПП: НОМЕР_2 ).

На таке судове рішення ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Мішутушкіна О. В., подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання про оголошення розшуку боржника.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та порушення процесуальних норм.

Вказує, що обов`язковою умовою для оголошення людини у розшук є отримання судом достовірних, допустимих та належних доказів щодо факту невідомого місця проживання такої особи.

Він проживає за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_1 , він не переховується від виконавчої служби, жодних викликів від виконавчої служби він не отримував. В усіх без виключення заявах та документах у справі № 139/223/21 вказана ця адреса проживання боржника, суди першої та апеляційної інстанції здійснювали зворотній зв`язок з ним саме за цією адресою. Суд не витребував матеріали виконавчого провадження та постановив ухвалу на підставі єдиного доказу: Акту від 11.11.2022 року.

Зазначає, що його не було повідомлено про розгляд справи про оголошення його в розшук, що є порушенням ч. 2 ст. 8 та ч. 2 ст.12 ЦПК України, копію ухвали він не отримував.

Не заперечує, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану, він разом із сім`єю, періодично залишав місце проживання і перебував у більш безпечних містах, при цьому зауважує, що Конституцією України громадянам гарантується свобода пересування на її території.

Вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду подання виконавчої служби, та не вивчаючи матеріали справи, не надаючи оцінку доданим до подання матеріалам, припустився помилки, та обмежив законні права апелянта, надавши можливість Національній поліції в подальшому порушувати права ОСОБА_1 , зокрема на свободу пересування.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк до суду не надійшов.

Учасники справи, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явились, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

В апеляційній скарзі заявник просить розглядати справу в суді апеляційної інстанції без участі ОСОБА_1 та його представника адвоката Мішутушкіна О. В.

Від Мурованокуриловецького ВДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Хмельницький) 21 лютого 2023 року, засобами електронного зв`язку, надійшла заява про розгляд справи без участі представника ВДВС.

Із врахуванням того, що в матеріалах провадження є достатньо доказів про обставини справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомлених учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає вимогам закону.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції зазначив, що в ході виконання вищевказаного виконавчого документа державним виконавцем встановлено, що боржник за адресою, вказаною у виконавчому листі: АДРЕСА_2 , зареєстрований, але не проживає, місце проживання його не відоме, про що складено акт державного виконавця. (а.с. 8), грошові кошти, майно на які можна звернути стягнення у боржника відсутніЗа таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що місце проживання боржника невідомо, а тому його слід оголосити у розшук.

Апеляційний суд з таким висновком суду погоджується.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовірносини:

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 40).

Відповідно до виконавчого листа № 139/223/21, який виданий 17.12.2021 року Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приват Банк" стягнуто борг у сумі 629 465, 24 грн (а. с. 2).

19.08.2022 року старшим державним виконавцем Мурованокуриловецького ВДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Хмельницький) на підставі вищезазначеного виконавчого листа винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 69688319 (а. с 4).

19.08.2022 року ця постанова була направлена на адресу ОСОБА_1 , про що свідчить супровідний лист № 5713 (а. с. 3).

Із відповідей на запити ДВС щодо майна боржника від 19.08.2022 року: Державна фіскальна служба України повідомила, що за даними надісланими у запиті, неможливо однозначно ідентифікувати фізичну особу (а.с. 6); з відповіді МВС України № 143535143 слідує, що за боржником транспортні засоби не зареєстровані (а. с. 5).

25 серпня 2022 року державним виконавцем сформовано інформаційну Довідку № 308217832 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а. с. 7).

11.11.2022 року державним виконавцем складено Акт про те, що «Боржник ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 не проживає, майна належного боржникові не виявлено." (а. с. 8).

Частиною 1 статті 1 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст. 10 Закону України Про виконавче провадження визначено перелік заходів щодо примусового виконання рішення суду одним із яких є розшук боржника.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місця знаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Розшук боржника, його майна, розшук дитини за виконавчим документом про відібрання дитини врегульовано також положеннями ст. 36 Закону України Про виконавче провадження.

У разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Підставою для звернення виконавця до суду з поданням про розшук боржника, є відсутність відомостей про місце перебування та проживання боржника-фізичної особи. Виконавцем здійснюється перевірка місця проживання боржника, місце реєстрації - якщо вони відрізняються. Про встановлення факту відсутності боржника за місцем реєстрації (проживання) складається акт. Додатково здійснюється перевірка майнового стану, надсилаються запити про встановлення факту працевлаштування та отримання доходів.

У поданні про оголошення розшуку державний виконавець посилається на те, що боржник станом на 15.11.2022 року не виконує рішення суду, на виклик до відділу ДВС не з`являється. Зазначив, що за місцем реєстрації ОСОБА_2 не проживає, його місцезнаходження встановити не вдалось.

Так, в акті, складеному 11.11.2022 року державним виконавцем Мурованокуриловецького ВДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Хмельницький) при примусовому виконанні виконавчого документа ВП № 139/223/21 зазначено, що боржник ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 не проживає, майна належного боржникові не виявлено, цей акт засвідчений підписом батька ОСОБА_1 ОСОБА_3 (а. с. 8)

На підтвердження доводів подання державним виконавцем надані копії: постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 69688319 від 19.08.2022 року (а. с 4), виконавчий лист № 139/223/21 виданий 17.12.2021 року (а. с. 2), відповіді на запити ДВС щодо майна боржника (а. с. 5 - 6), інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 7), та акт державного виконавця від 11.11.2022 року (а. с. 8).

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки фактичне місцезнаходження боржника ОСОБА_1 невідоме, обов`язку щодо повідомлення про зміну свого місцезнаходження боржник не виконав, відсутня можливість виконання судового рішення без участі боржника, за викликами державного виконавця він не з`являється, тому суд першої інстанції вірно, встановив фактичні обставини справи та прийшов до правильного висновку про наявність достатніх підстав для оголошення розшуку боржника.

Не заслуговують на увагу доводи представника апелянта, що державним виконавцем не доведено, що ним вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду, оскільки це спростовується наявними в матеріалах справи доказах.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду про розшук боржника, представник ОСОБА_4 , посилаючись на необґрунтованість подання державного виконавця про розшук боржника, натомість не зазначив місце його перебування та не подав будь-яких доказів з цього приводу.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли своє підтвердження, судове рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, суд зазначає, що ОСОБА_1 було сплачено 536, 80 грн судового збору (а. с. 38), проте оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, понесені судові витрати слід залишити за ним, доказів понесення судових витрат іншими учасниками справи в суді апеляційної інстанції матеріали справи не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Мішутушкіним Олександром Володимировичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 17 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. В. Ковальчук

М. М. Якименко