Справа № 362/2044/13-ц
Провадження № 2/362/144/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.,

з участю секретаря судового засідання - Сілецької М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідадьністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" до ОСОБА_1 про стягнення заборговності,-

В С Т А Н О В И В:

04.04.2013 року Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що 30 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» (правонаступником якого є ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції») та відповідачем було укладено кредитний договір №35, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 184 000,00 гривень для здійснення часткової оплати за договором купівлі-продажу №ДР-0002580 від 01 квітня 2008 року транспортного засобу марки «Toyota Camry», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,4 % річних з кінцевим терміном повернення 29.04.2015 року. Позивач стверджує, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання перед кредитором, і тому станом на 07 лютого 2013 року за ним наявна заборгованість в розмірі 217 367,60 гривень.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2013 року вищевказаний позов задоволено, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованість за кредитним договором №35 від 30 квітня 2008 року в розмірі 217 367 гривень 60 коп., в тому числі: заборгованість по кредиту 152 393,17 гривень, заборгованість по відсоткам 24 486,93 гривень, сума штрафних санкцій 40 487,50 гривень.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2020 року Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідадьністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" до ОСОБА_1 про стягнення заборговностіу - скасувано і призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

08.09.2020 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідач 354350,08 гривень заборгованості.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши до суду заяву про слухання справи за його відсутності, вимоги позову підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, просив слухати справу у його відсутність, в задоволенні позову відмовити з викладених у відзиві підстав.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 30 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №35, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 184 000,00 гривень для здійснення часткової оплати за договором купівлі-продажу №ДР-0002580 від 01 квітня 2008 року транспортного засобу марки «Toyota Camry», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,4 % річних з кінцевим терміном повернення 29.04.2015 року (а.с. 6-9).

29 листопада 2011 року між ПАТ «Кредобанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредитні інвестиції» було укладено договір факторингу, згідно якого 14 грудня 2011 року відбулося відступлення права вимоги всіх грошових зобов`язань до позичальника ОСОБА_1 (а.с. 22-50).

Як зазначає позивач, 15 лютого 2013 року відповідачу ОСОБА_1 надсилалася досудова вимога №235/1/2010-1(а.с. 51-52), разом з тим, позивачем не надано доказів напрвлення вказаної вимоги відповідачу на зазначені адреси.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, досудова вимога відповідачу ОСОБА_1 була направлена 13.05.2013 року, про що свідчить відмітка-штамп позивача на копії поштового конверту (а.с. 154-155).

Що стосується доводів відповідача та його представника, що транспорний засіб марки «Toyota Camry» було викрадено (угон), то дана обставина не відповідає дійсності, оскільки як вбачається з листа Головного сервісного центру МВС України №31/601аз від 26.05.2020 року, автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 було поставлено на облік як ви крадений 26.06.2009 року, Орган-заявник - Солом`янське управління поліції ГУНП в м. Києві. В той же день, 26.06.2009 року, вказаний транспортний засіб було знято з обліку як викрадений.

У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до вимог ст. ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні тягне за собою ризик настання для нового кредитора несприятливих наслідків, зокрема визначених ч. 2 ст. 516 ЦКУ та ч. 2 ст. 518 ЦКУ.

З аналізу вказаного слідує, що особа, якій відступлено право вимоги за кредитним договором, або та особа, яка вчинила таке відступлення мають письмово повідомити боржника про вказані дії.

Проте, в даному випадку матеріали справи не містять жодних доказів про отримання боржником повідомлень щодо заміни кредитора у зобов`язанні за кредитним договором, оскільки досудова вимога відповідачу ОСОБА_1 була направлена 13.05.2013 року, про що свідчить відмітка-штамп позивача на копії поштового конверту (а.с. 154-155), а з даним позовом ТОВ "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" звернуся до суду 04.04.2013 року. Позивач не спростував належними та допустимими доказами факт належного повідомлення відповідача про заміну кредитора, а тому, суд приходить до висновку, про відмову взадоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 355, 356, 358, 364, 365, 367 ЦК України, п.п. 2, 7, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя М.М. Ковбель