Справа №718/2950/21
Провадження №2/718/804/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі:головуючого судді: Скорейка В.В., секретарів судового засідання Гайдей А.М., Харабари А.О.,за участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвокатки Дронь О.І., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Андроника Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та витребування майна із незаконного чужого володіння,-

ВСТАНОВИВ:

03.12.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що 03.03.2016 вона одружилася з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області складено відповідний актовий запис № 02. Наразі шлюб з відповідачем розірвано.

Вказує, що після одруження позивачка переїхала жити до будинку відповідача, який знаходиться в с.Чортория Чернівецького району Чернівецької області, і перевезла свої особисті речі, які складаються із:

?розкладного столу вартістю 1000 грн;

?4-х м`яких стільців на загальну суму 2000 грн;

?стола кухонного вартістю 300 грн.

?електрокавомолки вартістю 400 грн.

?розкладної металевої драбини вартістю 500 грн.

?швейної машинки виробництва Кам`янець- Подільськ вартістю 5000 грн.

?морозильної камери «Норд» вартістю 3000 грн.

?тюнер для телевізора вартістю 500 грн.

?дерев`яних дверей вартістю 3000 грн.

?електронасосу водяного, який встановлений в криниці, вартістю 2800грн

?дивану розкладного вартістю 2500 грн.

?болгарку електричної вартістю 1200 грн.,

всього майна на суму 26 700 грн, які просить повернути із незаконного володіння ОСОБА_2 , а у разі відсутності цього майна - повернути його вартість.

Зазначає, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , будучи власником двох земельних ділянок та автомобіля, продала їх, а за отримані кошти придбала автомобіль «Опель Астра», номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрували на відповідача. Також, сторонами проведено ремонт житлового будинку та придбано інші речі побутового вжитку. Оскільки, майно ними було придбано в період шлюбу, то належить їм на праві спільної сумісної власності відповідно до вимог ст. ст. 60, 61, 70, 71 СК України. З урахуванням змінених позовних вимог просить дві пральні машини іноземного виробництва вартістю 9 600 грн; холодильник вартістю 4 200 грн; плазмовий телевізор 6 500 грн; два металопластикових вікна 3500 грн, які встановлені у житловому будинку ; газовий лічильник 1 500 грн; газову колонку 2 500 грн; електричну духовку 1 300 грн; бензокосарку 1 300 грн; мотор до мотоблоку 4 800 грн; тюль на 4-ри вікна 1 000 грн; 30 курчат 1 300 грн; газову плитку, декоративний стіл, 2 крісла, килим розміром 2*3 м, палас розміром 2,5*4 м, 2 малих килими 2 000 грн; шифер 1 000 грн; дерево на дах 1 000 грн; розширювальний бачок 500 грн, всього майна на суму 41 000 грн виділити відповідачу в особисту власність. Автомобіль марки «Опель Астра» номерний знак НОМЕР_1 , виділити відповідачу в особисту власність. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 51 500 грн, що складає вартість 1/2 частини майна, яке виділене відповідачу в особисту власність.

Відповідно до поданого відзиву, представник відповідача адвокат Андроник Б.В. заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що предмети вжитку, які перелічені в позовній заяві, взагалі ніколи не купувалися і їх немає в будинку, де відповідач проживав разом із позивачкою, деякі речі були придбані ОСОБА_2 до реєстрації шлюбу із ОСОБА_1 . Позивачкою не надано доказів на підтвердження права власності на предмети, які вона хоче витребувати із незаконного володіння відповідача.

Представник позивачки адвокатка Дронь О.І. через канцелярію суду подала заяву в якій, змінені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Також, просила стягнути з відповідача судовий збір та кошти на суму 3200 грн. за проведення експертизи.

Представник відповідача - адвокат Андроник Б.В. через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав частково - в частині витребування майна, а саме: розкладний стіл, 4 м`яких стільця, швейну машинку, тюнер для телевізора, дерев`яні двері та диван розкладний. В решті позовних вимог просить відмовити.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступних висновків.

В статті 129 Конституції України визначено, що одним із основних засад судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежнім і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених у цим Кодексом випадках.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із цивільного та сімейного права, пов`язані з захистом права власності та поділом спільного сумісного майна подружжя.

Судом встановлено наступне.

03.03.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис №02.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_4 повідомив суду, що позивачка є його рідною сестрою, а ОСОБА_2 був її чоловіком. Після одруження він допоміг позивачці перевезти до житла відповідача морозильну камеру, швейну машину, крісло і двері. Неодноразово приходив до них у гості у с. Чортория, де чув, що вони придбали мотоблок, колонку та холодильник.

Згідно з рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області № 718/2140/19 від 02.09.2019 року шлюб між сторонами розірвано.

23.07.2021 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 у відділі ДРАЦС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис 1059, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 23.07.2021.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.03.2015, яке видано приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, спадкоємцем майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з легкового автомобіля марки ВАЗ 21013, випуску 1984 року, двигун V 1300 куб. см В, кузов № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належав спадкодавцю ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого Чернівецьким МРЕВ ВДАІ УМВСУ в Чернівецькій області 29.04.2006 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.11.2017 року позивачка, як співвласниця, разом із іншими співвласниками продала власну земельну ділянку кадастровий номер :01:005:0039, місце розташування с. Череш, Сторожинецького району Чернівецької області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,3208 га та земельну ділянку кадастровий номер :01:005:0040, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,1557 га.

13.05.2019 року позивачка зверталася до Кіцманського відділу поліції з приводу протиправних дій колишнього чоловіка, який перешкоджав їй забрати особисті речі. Згідно з висновком по матеріалах перевірки ЄО 2069 від 15.05.2019 року, складено дільничним офіцером поліції сектору превенції Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області майором поліції Калинчуком С.В.,- мають місце цивільно-правові відносини та рекомендовано їй звертатися до суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до довідки 12.11.2020 дохід ОСОБА_5 за період з 07.04.2020 по 31.10.2020 становив 19266,30 грн..

Довідка про доходи № 3779 9278 8523 4710 підтверджує, що ОСОБА_5 з липня по вересень 2021 отримала пенсію на суму 6300,27 грн..

Згідно з довідкою про доходи № 175 від 19.20 2016 ОСОБА_2 з липня по вересень 2016 року отримав дохід у розмірі 11120 грн..

Довідка про доходи № 7 від 20.02.2020 підтверджує, що позивачка ОСОБА_5 з січня по грудень 2019 року отримала дохід 52755.73 грн..

Відповідно до довідки про доходи № 2 від 11.02.2022 дохід позивачки за період з січня 2015 року по липень 2016 року становив 30993,01 грн.

Довідка про доходи № 3 від 15.02.2022 підтверджує, що фактичний дохід позивачки з січня по грудень 2017 року становив 16767,56 грн.

Відповідно до листа Головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернівецькій області (філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області № 31/24/1284-08-2022 від 02.06.2022 згідно облікових даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС, станом на 27.05.2022, власником транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску, кузов НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_7 є громадянин ОСОБА_2 . Зазначений транспортний засіб був зареєстрований на праві власності за вказаним громадянином 14.03.2018 в ТСЦ 2643 РСЦ ГСЦ МВС в Івано-Франківській області згідно договору купівлі продажу укладеного в ТСЦ №2643/2018/857026 від 13.03.2018 та доручення продавця серії ННВ № 056729 від 13.03.2018. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 було видано в цьому ж ТСЦ 14.03.2018 року.

Згідно з висновком експерта № 03-01-23 авто-товарознавчої експертизи, станом на 11.01.2022 року ринкова вартість автомобіля «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску, без врахування його технічного стану складає 85 570 гривень.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

За положеннями частини першої статті 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановленням їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 цієї ж постанови встановлено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 вище вказаної рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВС з аналогічних спорів, в яких ВС роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 03.03.2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі та під час шлюбу придбали спірний автомобіль, який після розірвання шлюбу залишився в користуванні відповідача.

Відповідно до листа Головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернівецькій області (філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області № 31/24/1284-08-2022 від 02.06.2022 згідно облікових даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС, станом на 27.05.2022, власником транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску, кузов НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_7 є громадянин ОСОБА_2 . Зазначений транспортний засіб був зареєстрований на праві власності за вказаним громадянином 14.03.2018 в ТСЦ 2643 РСЦ ГСЦ МВС в Івано-Франківській області згідно договору купівлі продажу укладеного в ТСЦ №2643/2018/857026 від 13.03.2018 та доручення продавця серії ННВ № 056729 від 13.03.2018. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 було видано в цьому ж ТСЦ 14.03.2018 року.

Згідно з висновком експерта № 03-01-23 авто-товарознавчої експертизи, станом на 11.01.2022 року ринкова вартість автомобіля «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску, без врахування його технічного стану складає 85 570 гривень.

Даний автомобіль придбаний сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі та відповідно до ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя, тому підлягає поділу. Оскільки, добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а враховуючи те, що автомобіль є неподільною річчю і позивачка просить стягнути на свою користь компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля, тому суд визначає за відповідачем право приватної власності на вказаний автомобіль і припиняє право сумісної власності на автомобіль за позивачкою із стягненням з відповідача на користь позивачки 1/2 частини вартості автомобіля.

Щодо витребування майна із чужого незаконного володіння, встановлено наступне.

Відповідно до ч.1. ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідач ОСОБА_2 визнав частково позовні вимоги в частині витребування майна, а саме: розкладного стола, 4 м`яких стільців, швейної машинки, тюнера для телевізора, дерев`яних дверей та дивану розкладного. В решті позовних вимог просить відмовити, оскільки деякі предмети з списку вимог позивачки взагалі ніколи не купувалися і їх немає в будинку, де відповідач проживав з позивачкою, а деякі речі були куплені за кошти відповідача ще до укладення шлюбу з позивачкою.

Статтею 41Конституції України встановлено право громадянина володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно до ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частиною 1 статті 57 Сімейного кодексу України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено в судовому засіданні доказів, які б підтверджували те, що перелічені в п. 1 прохальної частини позовної заяви в її останній редакції предмети були куплені під час перебування позивачки та відповідача у шлюбі немає, оскільки до матеріалів справи не додано чеків, виписок або інших доказів, які б підтверджували факт купівлі вище перерахованих предметів, час придбання майна, кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання), мету придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя в період шлюбу.

З урахуванням вище наведеного у суду відсутні підстави дійти висновку, що вказані речі знаходяться у відповідача незаконно та без відповідної правової підстави, а тому позовні вимоги в частині витребування у відповідача та виділення у його власність майна слід задовольнити частково у межах визнаних відповідачем вимог.

Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн. та 1600 грн. за проведення авто-товарознавчої експертизи.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2,4,5,10-13,76-82,89, 141, 258-268,273,352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та витребування майна із незаконного чужого володіння - задовольнити частково.

Виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль марки «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на автомобіль «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску, кузов НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_7 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини вартості автомобіля марки «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску у розмірі 42 785 (сорок дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять) гривень.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майно, а саме: розкладний стіл, 4 (чотири) м`яких стільця, швейну машинку, тюнер для телевізора, дерев`яні двері, диван розкладний.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень та 1600 (одна тисяча шістсот) гривень за проведення авто-товарознавчої експертизи.

Рішення не проголошувалося на підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Суддя Василь Скорейко