ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1689/23 Справа № 192/1119/22 Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О.О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 , про стягнення вартості необлікованого природного газу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року вищевказаний позов визнано неподаним та повернуто заявнику (а.с. 39-40).

Не погодившись з даною ухвалою суду, АТ «ОГС «Запоріжгаз» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду (а.с. 42-46).

ОСОБА_1 не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Як видно з матеріалів справи, представник АТ «ОГС «Запоріжгаз» - адвокат Швайковський А.А., що діє на підставі довіреності від 03.06.2022 року № Др-47-0622 (а.с. 6-7, 37-37а) у серпні 2022 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення вартості необлікованого природного газу (а.с. 1-4).

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2022 року позов АТ «ОГС «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 , про стягнення вартості необлікованого природного газу було залишено без руху оскільки позивачу необхідно у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначити офіційну електронну адресу представника позивача, який є адвокатом, також зазначити РНОКПП за його наявності або номер і серію паспорта представника позивача, у відповідності до вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України викласти повністю обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначити докази, що підтверджують вказані обставини та підстави позову пред`явлення позову до відповідача ОСОБА_1 , а також у відповідності до вимог п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначити відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювались (а.с. 30-31).

06 вересня 2022 року представник АТ «ОГС «Запоріжгаз» - адвокат Швайковський А.А., що діє на підставі довіреності від 03.06.2022 року № Др-47-0622 (а.с. 6-7, 37-37а) на виконання ухвали суду від 15 серпня 2022 року про залишення позову без руху подав пояснення стосовно підстав залишення позову зазначених в ухвалі суду (а.с. 34-36).

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року позовну заяву АТ «ОГС «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 , про стягнення вартості необлікованого природного газу було визнано неподаною та повернуто заявнику (а.с. 39-40).

Повертаючи вищевказаний позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач вимоги ухвали суду від 15 серпня 2022 року у встановлений строк не виконав, тому дійшов висновку про визнання заяви неподаною та такою, що підлягає поверненню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Із наявної в матеріалах позовної заяви, а також пояснень щодо усунення недоліків визначених ухвалою суду від 15.08.2022 року слідує, що подана представником АТ «ОГС «Запоріжгаз» - адвокатом Швайковським А.А., що діє на підставі довіреності від 03.06.2022 року № Др-47-0622 (а.с. 6-7, 37-37а) позовна заява відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Оскільки позивачем є саме юридична особа (АТ «ОГС «Запоріжгаз»), в позовній заяві чітко зазначено всі необхідні для позивача (юридичної особи) відомості: повне найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, а також засоби зв`язку (номер телефону та електронну пошту); відомості представника юридичної особи, адвоката: адреса для листування, а також засоби зв`язку (номер телефону та електронну пошту); та відомості відповідача ОСОБА_1 (фізичної особи): місце проживання чи перебування; реєстраційний номер облікової картки платника податків, а також засоби зв`язку (номер телефону).

Представник у суді не виступає в якості окремого самостійного учасника справи та користується процесуальними правами та обов`язками в рамках представництва інтересів юридичної особи.

Так, згідно ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Статтею 62 ЦПК України визначено, що документом, що підтверджують повноваження представників є зокрема довіреність юридичної особи.

Така довіреність додана позивачем до позовної заяви (а.с. 6-7).

Враховуючи вказане, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків щодо обов`язковості зазначення у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України офіційної електронної адреси та РНОКПП представника позивача, який є адвокатом та представляє інтереси юридичної особи, оскільки чинним процесуальним законодавством такий обов`язок відсутній для представника, який виступає в якості окремого самостійного учасника справи та користується процесуальними правами та обов`язками в рамках представництва інтересів юридичної особи, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення позову з цих підстав.

Крім того, також слід звернути увагу на те, що у позові представник позивача зазначив свою електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте, суд уваги на це не звернув.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У поданій позовній заяві викладено зміст позовних вимог та обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (а.с. 1-4). До позовної заяви долучені докази, на які посилається позивач (а.с. 8-24).

Як визначено ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ч.ч. 1-2 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем зазначено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також зазначено, що до матеріалів справи ним надано докази якими, на його думку, ці обставини підтверджуються.

Разом з тим, незгода суду з наведеною у позовній заяві вимогою та правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для визнання позовної заяви неподаною і повернення позивачу.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Тобто, визначення предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість, встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Згідно роз`яснень пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Згідно із ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Аналіз наданих сторонами доказів, здійснюється судом при вирішенні справи - спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху.

Колегія суддів вважає, що позивач при зверненні до суду з позовом було дотримано вимоги п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а тому у суду були відсутні обґрунтовані підстави для залишення позову без руху з цих підстав.

Крім цього, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, а недоліки, встановлені судом, могли бути усунуті під час підготовчого провадження.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України необхідно зазначити відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювались.

Як видно зі змісту позову такі відомості при зверненні з позовом не зазначались, проте, в поясненнях наданих на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, представником позивача було зазначено, що такі заходи не здійснювались, проте, суд уваги на вказане не звернув.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).

За таких обставин, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зобов`язаний сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, а також роз`яснювати у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що достатніх підстав для визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу у суду не було, тому суд дійшов до помилкових та передчасних висновків та внаслідок чого постановив ухвалу суду з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням матеріалів позову до суду першої інстанції для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» - задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С.Городнича

Судді: О.В.Лаченкова

М.Ю.Петешенкова