Справа № 127/1847/23
Провадження № 2/127/189/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 рокумісто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Хейніс О.Г. до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 12.10.2020 за реєстром №35174, таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивовано тим, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. відкрито виконавче провадження №63536368 з примусового виконання виконавчого напису №35174, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 12.10.2020, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 38 893,57 грн.Представник позивача вважає вищезазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не було перевірено безспірність боргу та надіслання стягувачем боржнику повідомлення письмової вимоги про усунення порушень зобов`язання, тому нотаріус не мав права вчиняти оспорюваний виконавчий напис. Окрім того, представник позивача зазначає про те, що оспорюваний виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчено, а тому нотаріус мав відмовити у вчиненні виконавчого напису. Зазначене, на думку представника позивача, є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, роз`яснено процесуальні права учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, позивачем письмової відповіді на такий відзив, третій особі пояснень по суті спору.

Відповідач у визначений ухвалою суду строк відзив на позов не подав, надіслав до суду заяву про визнання позову.

Третя особа правом на надання до суду пояснень по суті спору не скористалася.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи заяву відповідача про визнання позову суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 12.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №35174, про стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №4982 від 28.06.2013, укладеним між нею та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший український міжнародний банк», заборгованості за цим кредитним договором.

У виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором №4982 від 28.06.2013 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.07.2019 по 20.02.2020. Сума заборгованості складає 38 643,57 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 621,34 грн., прострочена заборгованість за процентами 6 566,23 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 21 792,71 грн., строкова заборгованість за процентами 951,43 грн. Плата за вчинення виконавчого напису 250 грн., загальна сума, що підлягає стягненню, - 38 893,57 грн.

Стягувачем виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 цього Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в)засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г)оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.10.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Доводи позивача про відсутність нотаріально посвідченого кредитного договору між нею та відповідачем (правонаступником кредитора), про неповідомлення її про наявність заборгованості та пропозиції надати свої заперечення на вказану заборгованість, відповідачем не спростовано.

З огляду на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено в період часу, коли законодавством України не була передбачена можливість вчинення виконавчих написів за нотаріально не посвідченими угодами (договорами), наявні підстави для визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Представником відповідача АТ «ПУМБ» подано заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, який регулює спірні правовідносини, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим приймає визнання відповідачем позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позивачем при поданні позову понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1073,60 грн., останній підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 536,80 грн., а решту судових витрат у розмірі 536,80 грн. слід стягнути з відповідача на її користь.

Також позивач просить стягнути на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн., надавши при цьому розрахунок витрат на правову допомогу за яким, вивчення документів, поданих для написання позовної заяви становить 3 000 грн., підготовка та написання позовної заяви, підготовка додатків становить 10 000 грн., підготовка та написання заяви про забезпечення позову становить 1 000 грн.; участь у судовому засіданні та подання процесуальних заяв та клопотань становить 1 000 грн. ДО матеріалів позовної заяви подано ордер до договору про надання правової допомоги адвоката Хеніса О.Г. серія АВ № 1040352; договір про надання правової допомоги від 25.10.2022; додаткова угода № 3 до договору про надання правової допомоги від 19.01.2023; квитанція до прибуткового касового ордеру № 19/01/2023 від 19.01.2023 про сплату позивачем адвокату суми в розмірі 15 000 грн.

Згідно із ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належить, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.3,4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постановах Великої Палати Верховного суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 та Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування по справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджену та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оцінюючи наведене, суд приходить до висновку, що стороною позивача описаними вище доказами підтверджено обставину понесення судових витрат на правову допомогу у заявленому розмірі.

Відповідач у своїй заяві про визнання позову судові витрати позивача на правову допомогу зменшити не просив.

З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 50 % витрат позивача на правову допомогу, тобто в сумі 7500 грн.

Керуючись ст. 5, 13, 81, 141, 142, 206, 259, 263-265, 273, 280, 281, 288-289, 354-355 ЦПК України, на підставі ст. 18 ЦК України, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною 12.10.2020 за реєстром №35174 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»заборгованості за кредитним договором №4982 від 28.06.2013, в загальній сумі 38 893,57гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 гривень та 7500 гривень витрат на правову допомогу .

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ «Універсал Банк» №ВЕ4Е-72Р4-4ТР7-6НАР від 19.01.2023 року, при поданні позову, в сумі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 4;

Третя особа:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: