Справа №443/1178/22
Провадження №2/443/76/23
РІШЕННЯ

іменем України

02 лютого 2023 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Кнісело в особі Бібрської міської ради Львівського району Львівської області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 3,2978 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №026580 від 20.03.2001 року, реєстраційний номер 213.

Позовні вимоги мотивує тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачки по батьковій лінії ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кніселівської сільської ради, загальною площею 3,2978 га, що належали померлій, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №026580 від 20.03.2001 року. Згідно довідки виконавчого комітету Бібрської міської ради №104 від 09.04.2021 року, ОСОБА_3 проживала в с. Бертишів Жидачівського району Львівської області до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . До дня смерті і на день смерті разом із нею проживав син ОСОБА_2 . Заповіту від ОСОБА_3 у виконкомі Кніселівської сільської ради не посвідчувалося. ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті матері, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а згодом звернувся в Ходорівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після її смерті, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №116. 05.07.2007 року ОСОБА_2 одержав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 відносно: земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,3190 га; земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, площею 0,1514 га; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,2978 га; права на земельну частку пай згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №015128, площею 1,90 га., що належало ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була дружина ОСОБА_3 , яка успадкувала земельну частку, але не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки загальною площею 3,2978 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Кніселівської сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю II-ЛВ №026580 від 20.03.2001 рок, які він успадкував після смерті матері, але юридично не оформив. ОСОБА_2 на випадок смерті залишив заповіт від 03.09.2012 року, посвідчений в Новороздільській державній нотаріальній конторі та зареєстрований за № 3088, в користь дочки ОСОБА_1 . Даний заповіт не змінено і не скасовано. Позивачка у визначений законом термін звернулася в Новороздільську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , внаслідок чого нотаріусом заведена спадкова справа №99/2017. а 30.10.2017 року позивачці видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом відносно земельної ділянки площею 2,2568 га, кадастровий номер :01:000:0453 та площею 0,6458 га, кадастровий номер :01:000:0445. Зазначені ділянки були виділені в натурі на місцевості на підставі права на земельну частку пай, що у свій час ОСОБА_2 успадкував після своєї матері ОСОБА_3 , а вона після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 .

15.09.2022 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Новороздільського нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька - ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив у його видачі, через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки на території Кніселівської сільської ради, яка належали спадкодавцю і входили у склад спадщини.

За таких обставин позивач змушена звертатися до суду з вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 06.10.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 08.11.2022 року в порядку витребування доказів зобов`язано Львівський державний нотаріальний архів в особі керівника в строк до 09 грудня 2022 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області матеріали або належним чином завірені копії спадкової справи №16, яка заводилася Ходорівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Та впорядку витребування доказів зобов`язано Новороздільську державну нотаріальну контору в особі завідувача в строк до 09 грудня 2022 рокунадати до Жидачівського районного суду Львівської області належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №99/2017, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

29.11.2022 року державним нотаріусом Новороздільської державної нотаріальної контори Львівської області Шолок О.Я. надіслано копію спадкової справи №99/2017, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

06.12.2022 року завідувачем Львівського державного нотаріального архіву Бичківською О.М. надіслано копію спадкової справи №116/2007 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , заведеної Ходорівською держаною нотаріальною конторою Львівської області.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 14.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак від представника позивача - адвоката Яременка І.О. надійшла заява, згідно якого просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача - Бібрської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без участі їхнього представника, за наявними в матеріалах справи документами.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 , 15.06.1930 року у с.Бертишів Перемишлянського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.143 на звороті).

Як вбачається із свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.143).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 , 1961 року у с.Кнісело, Ходорівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , 1936 року народження та ОСОБА_6 , 1936 року народження (а.с.57).

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_5 , 15.11.1994 року у Новороздільському відділі РАГСУ Миколаївського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачки по батьковій лінії ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_6 , виданим Кніселівською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 17.01.2003 року (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кніселівської сільської ради, загальною площею 3,2978 га, що належали померлій, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №026580 від 20.03.2001 року (а.с.20,21).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Згідно довідки виконавчого комітету Бібрської міської ради №104 від 09.04.2021 року, ОСОБА_3 проживала в с. Бертишів Жидачівського району Львівської області до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . До дня смерті і на день смерті разом із нею проживав син ОСОБА_2 . Заповіту від ОСОБА_3 у виконкомі Кніселівської сільської ради не посвідчувалося (а.с.11).

Оскільки ОСОБА_3 заповіту не залишала, то спадкування відбулося за законом.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Судом встановлено, що крім ОСОБА_2 , інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не було, оскільки чоловік останньої ОСОБА_4 помер швидше за дружину, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_7 (а.с.142 на звороті).

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини

ОСОБА_2 звернувся в Ходорівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №116 (а.с.138-162).

05.07.2007 року ОСОБА_2 одержав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 відносно: земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,3190 га; земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, площею 0,1514 га; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,2978 га; права на земельну частку пай згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №015128, площею 1,90 га , що належало ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була дружина ОСОБА_3 , яка успадкувала земельну частку, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.139).

Крім того, судом встановлено, що рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 10.10.2007 року у справі №2-649/07р. визнано за ОСОБА_2 право власності на будинок АДРЕСА_1 та на земельну частку (пай) розміром 1.90 в умовних кадастрових гектарах, розташована на території Кніселівської сільської ради Жидачівського р-ну Львівської обл. в землях ССП «24 Серпня», яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №015128, виданого головою Жидачівської РДА Львівської області належала ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування по закону після смерті його батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.65).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_8 , виданим Новороздільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. від 25.04.2017 року. (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_2 відрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки загальною площею 3,2978 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Кніселівської сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю II-ЛВ №026580 від 20.03.2001 рок, які він успадкував після смерті матері, але юридично не оформив (а.с.20,21).

За життя ОСОБА_2 , 03.09.2012 року було складено заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Новороздільської державної нотаріальної контори Шолок О.Я., та зареєстрований в реєстрі за № 3088, згідно якого останній все своє майно заповів дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.15).

Стаття 1216 Цивільного кодексу України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 Цивільного кодексу України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом також встановлено, що крім позивача, інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 не було, оскільки дружина останнього ОСОБА_8 померла швидше за чоловіка, а саме ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_9 (а.с.12).

ОСОБА_1 у визначений законом термін звернулася в Новороздільську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , внаслідок чого нотаріусом заведена спадкова справа №99/2017 (а.с.40-133).

30.10.2017 року позивачці видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом відносно: земельної ділянки площею 2,2568 га, кадастровий номер :01:000:0453 та площею 0,6458 га, кадастровий номер :01:000:0445; 2/3 часток квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,1514 га. кадастровий номер :06:003:0005; земельної ділянки площею 0,3190 га. кадастровий номер :06:003:0006 (а.с.18,19,95,98,101,104,126,129).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 3,2978 га.позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Однак, постановою державного нотаріуса Новороздільської ДНК Шолок О.Я №55/02-31 від 15.09.2022, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 3,2978 га., що знаходиться на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, так як відсутні провостановлюючі документи.

Ця земельна ділянка була успадкована ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, видане 05.07.2007 року Ходорівською державною нотаріальною конторою за №700. Проте Державний акт на землю не був оформлений при житті власника (до 2013 р.) і право власності не було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з 2013р.) (а.с.23).

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивач стверджує, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_3 втрачено.

Доказом того, що покійній ОСОБА_3 на праві приватної власності належали земельні ділянки, які розташовані на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, є довідка управління у Стрийському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №97-13-0.22-21/375-21 від 19.08.2021 року, відповідно до якої, згідно книги реєстрації державних актів на право приватної власності на землю на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення Жидачівської районної ради народних депутатів від 22.09.2000 р. №225 на ОСОБА_3 зареєстрований Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ІІ-ЛВ №026580 від 20.03.2001 року, реєстраційний номер 213. Площа земельної ділянки 3,2978 га. та архівна копія вищевказаного Державного акту (а.с.20,21).

Станом на теперішній час відомості про реєстрацію вищезгаданої земельної ділянки в Державному земельному кадастрі за юридичними та фізичними особами у Відділі №2 Управління у Стрийському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області відсутні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, які розташовані на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області..

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 3,2978 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №026580 від 20.03.2001 року, реєстраційний номер 213.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І Сливка