КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/145/22 Головуючий у 1 інстанції: Таран Н.Г.
Провадження № 22-ц/824/2326/2023 Доповідач:Савченко С.І.
У Х В А Л А

21 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року визнано неподаною та повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, 04 листопада 2022 року, що стверджується датою поштового штемпеля на конверті, ОСОБА_1 подав (направив поштою) безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу з пропуском п`ятнадцятиденного строку на апеляційне оскарження ухвали, встановленого ч.1 ст.354 ЦПК України. У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду з посиланням на поважність причин його пропуску.

Окрім того, апеляційна скарга ОСОБА_1 не відповідала вимогам п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України, оскільки не оплачена судовим збором у визначеному законом розмірі. У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявляв клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги посилаючись на свій незадовільний майновий стан.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року залишено без руху, обставини наведені позивачем в апеляційній скарзі щодо причин пропуску строку, визнані неповажними, надано десятиденний строк для усунення недоліків, а саме, звернутись до суду із заявою (клопотанням) про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення, сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду у сумі 496,20 грн. та надати суду апеляційної інстанції оригінал платіжного документу, або подати до суду належні та допустимі докази, які б давали суду підстави для звільнення від сплати судового збору чи його зменшення відповідно до положень ст.8 Закону України «Про судовий збір».

На виконання вимог вказаної ухвали 16 лютого 2023 року ОСОБА_1 подав (направив поштою) до суду апеляційної інстанції заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучив клопотання про звільнення від сплати судового збору (уточнене з додаткових підстав) та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (уточнене з додаткових підстав).

У клопотанні про звільнення від сплати судового збору (уточнене з додаткових підстав), що подане на виконання вимог ухвали від 04 січня 2023 року ОСОБА_1 зазначає, що у 2021 році, який передував року звернення із даною апеляційною скаргою, позивач взагалі не мав доходів. На підтвердження чого надав суду копію Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за 2021 рік, наданими 23 грудня 2022 року Головним управлінням ДПС України у м.Києві Державної податкової служби України за вих. №2657-22-09807. Окрім того, зазначив інші відомості, що стосуються його майнового стану, зокрема, стосовно цінного рухомого майна, зазначив, що на дату винесення оскаржуваної ухвали володів на праві власності грошовими коштами в межах суми 3000 грн, стосовно нерухомого майна зазначив, що володіє земельною ділянкою, яка обтяжена іпотекою, ділянка не незабудована, тому регулярних доходів не приносить, заробітку плату, пенсію, стипендію у 2021 році не отримував, не є пенсіонером та не є інвалідом. Враховуючи положення п.1 ч.1, ч.2 ст.8 ЗУ «Про судовий збір» та наданими ним відомостями щодо його матеріального стану повторно просить звільнити його від сплати судового збору.

Подавши докази про свій майновий стан, який дає суду апеляційної інстанції підстави для часткового звільнення від сплати судового збору, ОСОБА_1 не в повній мірі виконав вимоги ухвали суду від 04 січня 2023 року.

Так, на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 04 січня 2023 року щодо подання заяви (клопотання) про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних підставдля його поновлення, ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (уточнене, із додаткових підстав), проте, у вказаному клопотанні не навів інших поважних причин пропуску вказаного строку. Натомість, останній у клопотанні фактично висловив свою незгоду з викладеними в ухвалі від 04 січня 2023 року обставинами щодо пропуску ним строку. А саме, зазначив, що вказана на конверті дата поштового відправлення 04 листопада 2022 року не відповідає дійсності, а взятий до уваги судом відбиток штемпеля на конверті не свідчить про дату та місце здачі апелянтом своєї апеляційної скарги до поштового відділення, а може лише свідчити про маршрут слідування такої апеляційної скарги до Київського апеляційного суду і може лише свідчити, що таке подання відбулося до 04 листопада 2022 року (включно). На думку скаржника дата штемпеля на поштовому конверті не свідчить і не повиннна свідчити про дату здачі відправником свого поштового відправлення, а свідчить лише про дату реєстрації та взяття на облік поштового відправлення всередині підприємства, оскільки, на його думку, прийом поштових відправлень від клієнтів та проставляння відбитку штемпеля на поштових конвертах роблять різні працівники, які можуть знаходитися в різних приміщеннях підприємства.

Апеляційний суд відхиляє дані доводи як необґрунтовані, оскільки на поштовому конверті, який надійшов до суду, проставлений поштовий штемпель з датою прийняття відправлення 04 листопада 2022 року поштовим відділенням. При цьому, аргументи ОСОБА_1 про те, що 04 листопада 2022 року це не дата фактичної здачі апелянтом своєї апеляційної скарги до поштового відділення, а дата реєстрації та взяття на облік поштового відправлення всередині підприємства, не ґрунтуються на законі, оскільки згідно п.73 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМ України від 05 березня 2009 року № 270 з відповідними змінами і доповненнями, під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток календарного штемпеля. Дата відбитку календарного штемпеля маркувальної машини повинна відповідати даті подання письмової кореспонденції для пересилання.

Окрім того, вказані Правила взагалі не передбачають при поданні особою письмової кореспонденції проставляння на конверті маркувальною машиною будь-якої іншої дати, окрім дати її подання.

Наведені ОСОБА_1 аргументи не спростовують висновків суду про пропуск скаржником строку апеляційного оскарження і відсутність поважних причин для поновлення пропущеного строку, отже, апеляційний суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява №32053/13 ).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З урахуванням вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали не є поважними, у зв`язку з чим відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

У зв`язку з відмовою у відкритті апеляційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за апеляційне оскарження ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року.

Керуючись ст.ст.357, 358 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: