Постанова

Іменем України

15 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 208/805/20

провадження № 61-12525св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Русинчука М. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2022 року у складі колегії судді: Петешенкової М. Ю., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому, посилаючись на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 25 154,94 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 серпня 2021 року позов АТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний Ощадний Банк України» заборгованість у сумі 21 783,72 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду України , викладеного у поставові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь банківської установи заборгованості за тілом кредиту. У задоволенні решти вимог відмовив, пославшись на неможливість встановлення строків повернення кредиту.

Короткий зміст оскарженої ухвали апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2022 року АТ «Державний ощадний банк України» відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 серпня 2021 року.

Апеляційний суд, визнавши неповажними причини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, відмовив АТ «Державний ощадний банк України» у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

09 грудня 2022 року представник АТ «Державний Ощадний Банк України» - адвокат Борзенко Л. М. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити до суду апеляційної інстанції.

Підставами касаційного оскарження заявник зазначає порушення судом норм процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що апеляційний суд дійшов помилкових висновків, вважаючи відсутніми підстави для відкриття апеляційного провадження у даній справі.

Доводи інших учасників справи

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Заводського районного суду міста Дніпродзержинська справу № 208/805/20 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2023 року справу № 208/805/20 призначено до судового розгляду.

Обставини справи

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 серпня 2021 року частково задавлено позов АТ «Державний ощадний банк України». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний Ощадний Банк України» заборгованість у сумі 21 783,72 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, АТ «Державний Ощадний Банк України» оскаржило його в апеляційному порядку, надіславши апеляційну скаргу 29 вересня 2022 року (яка отримана судом 05 жовтня 2022 року) й, окрім іншого, просило поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження вказаного рішення суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2022 року зазначену апеляційну скаргу залишено без руху для подання заяви про поновлення процесуального строку із зазначенням інших поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду 02 листопада 2022 року АТ «Державний ощадний банк України» подало заяву про усунення недоліків, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваного рішення банківська установа отримала лише 01 вересня 2022 року.

Ухвалою від 11 листопада 2022 року Дніпровський апеляційний суд відмовив АТ «Державний ощадний банк України» у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд виходив із того, що наведені скаржником підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження не є поважними.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження ухвали апеляційного суду є посилання заявника на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Позиція Верховного Суду

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Накладення обмеження дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частиною третьою статті 354 ЦПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Результат аналізу вказаної правової норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний правовий висновок виклав Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

У справі, яка є предметом касаційного перегляду, встановлено, що 03 серпня 2021 року Заводський районний суд м. Дніпродзержинська ухвалив рішення, яким частково задовольнив позов АТ «Державний ощадний банк України» та стягнув із ОСОБА_1 на користь банківської установи заборгованість у сумі 21 783,72 грн.

Частиною другою статті 2 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень» (далі - Закон № 3262-IV) визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з частиною третьою статті 3 Закону № 3262-IV суд загальної юрисдикції вносить до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Обставини щодо встановлення дати складення повного судового рішення мають визначальне значення для правильного вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження.

Аналіз ЄДРСР (https://reestr.court.gov.ua) свідчить про те, що рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 серпня 2021 року було внесене судом до ЄДРСР 01 вересня 2021 року й оприлюднене в цьому реєстрі 02 вересня 2021 року.

З апеляційною скаргою на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 серпня 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулось 29 вересня 2022 року (яка отримана судом 05 жовтня 2022 року), тобто після спливу одного року з дня ухвалення судового рішення, при цьому, про розгляд справи судом першої інстанції банківська установа була повідомлена, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від поважності причин пропуску такого строку.

Оскільки апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту оскарженого судового рішення, тому наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження, виходячи з вимог частини другої статті 358 ЦПК України. При цьому поважність причин пропуску такого строку значення немає.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13, ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення ЄСПЛ від 3 грудня 2003 року у справі «Рябих проти Росії», заява № 52854/99).

В апеляційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» не зазначало щодо неповідомлення його про розгляд справи або пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили і доказів на підтвердження таких обставин не надавало.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 серпня 2021 року, проте виклав помилкові мотиви такого судового рішення; не звернув уваги, що немає підстав для вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у зв`язку з пропуском річного строку.

Натомість підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження за поданою банківською установою у вересні 2022 року апеляційною скаргою на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 серпня 2021 року є подання такої скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення згідно з частиною другою статті 358 ЦПК України.

Такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 серпня 2020 року у справі № 523/1781/16-ц (провадження № 61-3526св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 493/1858/16-ц (провадження № 61-11368св20), від 30 червня 2021 року у справі № 613/1166/15-ц (провадження № 61-22084св19) та від 01 грудня 2021 року у справі № 171/506/15 (провадження № 61-10887св21).

Доводи касаційної скарги про те, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущено з поважних причин, оскільки рішення суду першої інстанції отримано 01 вересня 2022 року, не мають правового значення з урахуванням викладених касаційним судом мотивів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведені висновки щодо підстав відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 серпня 2021 року, Верховний Суд вважає, що оскаржену ухвалу апеляційного суду необхідно змінити у мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови; в іншій частині зазначене судове рішення залишити без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційний суд дійшов висновку про зміну судового рішення апеляційного суду у його мотивувальній частині, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2022 року змінити, виклавши її мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
В. М. Коротун
М. М. Русинчук
М. Ю. Тітов