Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/211/23

Номер провадження: 2/511/190/23

"23" лютого 2023 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Теренчук Ж. В. , розглянувши матеріали цивільної справи за позовом за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянського відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна ,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом , в якому просить зобов"язати відповідача Роздільнянський відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з 1/2 частини житлового будинку з господарчими спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , накладений в межах виконавчого провадження відповідачем на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2000 року, реєстраційний номер обтяження :8239773 від 28.11.2008 року та реєстраційний номер обтяження:8240500 від 28.11.2008 року.

Ухвалою суду від 25.01.2023 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Позовна заява за змістом і формою повинна відповідати ст. ст. 175, 176, 177 ЦПК України.

Так судом при вирішенні питання прийняття позовної заяви до розгляду виявлено, що позовна заява не відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.175ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить суд зобов`язати відповідача Роздільнянський відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з 1/2 частини житлового будинку з господарчими спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , накладений в межах виконавчого провадження відповідачем на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2000 року, реєстраційний номер обтяження :8239773 від 28.11.2008 року та реєстраційний номер обтяження:8240500 від 28.11.2008 року.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

За приписами ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

За змістом наведених положень Закону України "Про виконавче провадження" в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачем в справі є особа в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути відповідний орган виконавчої служби, або інший який буде виконувати рішення суду.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Однак позивач, звертаючись до суду з позовом, заявив вимоги, які не відповідають передбаченим цивільним законодавством способам захисту порушеного права та вище вказаній постанові пленуму Верховного суду України.

У зв`язку з чим позивачу необхідно визначитися із способом захисту порушеного права, який не може одночасно поєднувати правила розгляду Глави VII ЦПК України та загального позовного провадження.

Окрім того, вказаний у позовній заяві відповідач Роздільнянського відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), який не має цивільної процесуальної дієздатної, яка притамання лише для юридичних осіб, що можуть брати участь у справі.

Дані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

За положеннями ст.185 ЦПК України, якщо позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175,177 ЦПК України та/або не сплачено судовий збір, вона підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановлює ухвалу про залишення позову без розгляду якщо, провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладени суд постановлює ухвалу х у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк;

Таким чином, вказана позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175- 177,185, 200, 257 260, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Роздільнянського відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна, - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу зі всіма доданими документами. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://rz.od.court.gov.ua/sud1524/gromadyanam/csz/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:Ж. В. Теренчук