Номер провадження 2-д/229/3/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 р.

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Погрібна Н.М., розглянувши матеріали судового доручення російського суду про вручення судових документів ОСОБА_1 ,

встановив:

11.01.2022 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшло судове доручення російського суду про вручення судових документів ОСОБА_1 та виконання окремих процесуальних дій згідно конвенції.

Розпорядженням Голови Верховного суду України № 61 від 21.10.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Артемівський міськрайонний суд Донецької області)» змінено територіальну підсудність Артемівського міськрайонного суду Донецької області на Дружківський міський суд Донецької області, у зв`язку з чим, вищевказану справу перереєстровано в Дружківському міському суду Донецької області.

Відповідно до частини 1 статті 500 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суди України виконують доручення іноземних судів про надання правової допомоги щодо вручення викликів до суду чи інших документів, допиту сторін чи свідків, проведення експертизи чи огляду на місці, вчинення інших процесуальних дій, переданих їм у порядку, встановленому міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено дипломатичними каналами.

Згідно ч. 6 ст. 500 ЦПК України у разі якщо немає можливості виконати доручення іноземного суду, суд України у порядку, встановленому міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або якщо міжнародний договір не укладено дипломатичними каналами, повертає таке доручення іноземному суду без виконання із зазначенням причин та подає відповідні документи, що це підтверджують.

Відповідно до ч. 1 ст. 501 ЦПК України доручення іноземного суду про вручення виклику до суду чи інших документів виконується у судовому засіданні або уповноваженим працівником суду за місцем проживання (перебування, місцем роботи) фізичної особи чи місцезнаходженням юридичної особи.

Згідно ч. 6 ст. 501 ЦПК України у разі неявки до суду без поважних причин особи, яку належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, у якому мають бути вручені виклик до суду чи інші документи за дорученням іноземного суду, такі документи вважаються врученими.

Відповідно до ч. 7 ст. 501 ЦПК України доручення іноземного суду про вручення виклику до суду чи інших документів вважається виконаним у день, коли особа або її представник отримали такі документи чи відмовилися від їх отримання або якщо така особа чи її представник, яких належним чином повідомлено про дату, день, час та місце судового засідання, на якому має бути вручено виклик до суду чи інші документи, без поважних причин не з`явилися до суду, у день такого судового засідання.

Згідно ч. 8 ст. 501 ЦПК України виконання доручення іноземного суду про вручення виклику до суду чи інших документів підтверджується протоколом судового засідання, у якому зазначаються заяви чи повідомлення, зроблені особами у зв`язку з отриманням документів, а також підтвердженням про повідомлення особи про необхідність явки до суду для отримання документів та іншими документами, складеними чи отриманими під час виконання доручення, що засвідчуються підписом судді та скріплюються гербовою печаткою.

Відповідно до п. 3.7 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України,

Державної судової адміністрації України 27 червня 2008 року за № 1092/5/54, у разі неможливості виконання іноземного доручення суд України через головне територіальне управління юстиції повертає доручення Мін`юсту без виконання із зазначенням причин, що перешкоджають його виконанню.

Суд України також додає відповідні підтвердні документи у разі невиконання у зв`язку з неявкою особи до суду копії документів (судових повісток, повідомлень, розписок) на підтвердження того, що особу було запрошено до суду України у порядку, установленому законодавством України.

У разі невиконання іноземного доручення про вручення документів суд України заповнює формуляр, що надійшов разом з дорученням, або складає підтвердження про вручення документів, зазначивши також причини невиконання.

Пунктом 3.8. зазначеної Інструкції передбачено, що документи за результатами виконання іноземного доручення суд України складає українською мовою. Однак у випадках, передбачених міжнародним договором України, суд України складає документи мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України, або додає до них завірений переклад на таку мову.

Як вбачається з судового доручення ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК України.

Позивач ОСОБА_2 є громадякою Російської Федерації та зареєстрована на її території.

Відповідно до Статті 2 Віденської конвенції про дипломатичні стосунки, прийнятої 18квітня 1961 року у Відні на Конференції ООН з дипломатичних стосунків і імунітету (набула чинності 24квітня 1964 року), встановлення дипломатичних відносин між державами і встановлення постійних дипломатичних представництв здійснюються зі взаємної згоди. Першим кроком до встановлення дипломатичних відносин є визнання де-факто або де-юре тієї або іншої держави і його уряду з боку іншої держави.

Розрив дипломатичних відносин здійснюється за ініціативою якоїсь держави, яка офіційно оголошує про припинення дипломатичних відносин з іншою державою. Розрив дипломатичних відносин відбувається у випадках виникнення між державами збройного конфлікту.

Відповідно до ч. 1 п. 20 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.

24 лютого 2022 року о 12 год. 12 хв. Міністерство закордонних справ України опублікувало офіційну заяву щодо розриву дипломатичних відносин з Російською Федерацією, зазначивши, що президент України підтримав пропозицію зовнішньодипломатичного відомства про розрив дипломатичних відносин України з Російською Федерацією.

Разом з тим, ще 22 лютого 2022 року, у Верховній Раді України зареєстровано Проект Постанови Верховної Ради України від 22.02.2022 № 7093, «Про розірвання дипломатичних відносин з Російською Федерацією», відповідно до якого Верховна Рада України постановляє: розірвати дипломатичні відносини з Російською Федерацією, що встановлені відповідно до Протоколу "Про встановлення дипломатичних відносин між Україною і Російською Федерацією", підписаному 14 лютого 1992 року у м. Мінську.

На доручення Глави Української держави МЗС України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права, відкликало до Києва тимчасового повіреного у справах України в Російській Федерації і розпочало евакуацію українського посольства в Москві.

Таким чином, з огляду на викладене, та у зв`язку з відсутністю дипломатичних відносин з країною агресором та норм національного та міжнародного права щодо врегулювання цивільних правовідносин між сторонами у період російської наступальної операції, що є нападом на суверенітет та територіальну цілісність України, грубим порушенням Статуту ООН та основоположних норм і принципів міжнародного права, суд приходить до висновку, про повернення судового доручення.

Керуючись ст. 259-261, 353, 500, 501 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

матеріали судового доручення російського суду про вручення судових документів ОСОБА_1 та виконання окремих процесуальних дій повернути до Східного міжрегіонального управляння юстиції (м. Харків) у зв`язку з неможливістю виконання даного доручення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Погрібна