Справа № 161/8844/22 Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В.
Провадження № 22-ц/802/193/23 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л .В., Бовчалюк З. А.,

з участю:

секретаря судового засідання Савчук О. В.,

третя особа ОСОБА_1 ,

представника позивача та третьої особи ОСОБА_2 ,

представників відповідачів Хмеленка Я. О., Леміщака Д. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь», Служби автомобільних доріг у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Дочірнє підприємство «Волинський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 25 грудня 2021 року о 01 год. 00 хв. на автодорозі М-10, 101 км (Волинська область), сталася ДТП за участю ОСОБА_1 , який керував належним йому транспортним засобом. Вказує, що ОСОБА_1 здійснив наїзд на відбійник, оскільки на слизькій ділянці дороги при об`їзді острівця безпеки не справився з управлінням.

Постановою Волинського апеляційного суду від 16 травня 2022 року провадження у справі №161/270/22 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.124, 139 КУпАП.

Позивач вважає, що дана ДТП сталася внаслідок бездіяльності відповідачів, які не забезпечили належне утримання ділянки дороги, де воно відбулося, оскільки згідно з актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 25 листопада 2021 року експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідав вимогам ДСТУ 3587-07 «Безпека дорожнього руху. Автомобіль дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» за такими показниками: покриття проїзної частини має засніжене покриття, наявна ожеледиця. Експлуатаційний стан технічних засобів дорожнього руху не відповідав вимогам ДСТУ 4100:2014 та ДСТУ 3308-96, а саме - були відсутні попереджувальні знаки про об`їзд перешкоди.

Згідно зі звітом про оцінку транспортного засобу Mercedes-Benz, НОМЕР_1 , від 17 січня 2022 року №21/4278 розмір матеріального збитку, завданого позивачу, становить 332 198,28 грн.

Посилаючись на вищевикладене, а також приписи глави 82 ЦК України, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 332 198,28 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог, оскільки ним надано усі докази, які підтверджують наявність та розмір завданої позивачеві внаслідок ДТП шкоди, протиправність поведінки заподіювачів шкоди та причинний зв`язок між шкодою та поведінкою винуватців. Зокрема, надано схему ДТП, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 25.12.2021 р., висновок експертного дослідження, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог. Крім того, апелянт вважає, що наявні в матеріалах справи акт обстеження вулично-шляхової мережі та схема ДТП мають доказове значення для спростування твердження, що причиною ДТП було нехтування ОСОБА_1 ПДР, а саме необрання безпечної швидкості руху та неврахування дорожньої обстановки. На підтвердження даної обставини долучено постанову Волинського апеляційного суду від 16 травня 2022 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 139 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

У відзиві на апеляційну скаргу Служба автомобільних доріг у Волинській області доводи апелянта не визнає, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що на час проведення ремонтних робіт згідно з укладеним договором усю відповідальність за забезпечення умов для нормальної експлуатації автомобільної дороги та безпеки учасників руху несе ТОВ «Автомагістраль-Південь», а не Служба автомобільних доріг.

У відзиві Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» зазначено, що судове рішення прийняте з повним та всебічним з`ясуванням обставин справи, правильним застосуванням норм матеріального та з неухильним дотриманням норм процесуального права. Також зазначає, що позивачем не доведена вина відповідачів у спричиненій шкоді, а подана апеляційна скарга не спростовує висновків суду та є такою, що не підлягає до задоволення.

У судовому засіданні представник позивача та третьої особи ОСОБА_2 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представники відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції просили залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Згідно із ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними та допустимими доказами не довів суду факту протиправної бездіяльності відповідачів, а також прямого причинно-наслідкового зв`язку бездіяльності відповідачів із наслідками ДТП, що сталося.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим та підстав для його скасування немає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить автомобіль марки Mercedes-Benz, НОМЕР_1 (а.с.10 т.1).

25 грудня 2021 року о 01 год. 00 хв. на автодорозі М-10, 101 км (Волинська область), сталася ДТП за участю ОСОБА_1 , який керував належним позивачу транспортним засобом. ОСОБА_1 здійснив наїзд на відбійник, оскільки на слизькій ділянці дороги при об`їзді острівця безпеки не справився з управлінням.

На місце дорожньо-транспортної пригоди прибули працівники патрульної поліції, якими складено схему місця ДТП та акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та відібрано пояснення водія ТЗ (а.с.171-173 т.1).

Постановою Волинського апеляційного суду від 16 травня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення №161/270/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.124, 139 КУпАП (а.с.33-35 т.1).

Зі змісту акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 25 листопада 2021 року, який складений інспектором роти №3 батальйону УПП у Волинській області Русинчуком П. В., вбачається, що експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідав вимогам ДСТУ 3587-07 «Безпека дорожнього руху. Автомобіль дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» за такими показниками: покриття проїзної частини має засніжене покриття, наявна ожеледиця. Експлуатаційний стан технічних засобів дорожнього руху не відповідав вимогам ДСТУ 4100:2014 та ДСТУ 3308-96, а саме були відсутні попереджувальні знаки про об`їзд перешкоди (а.с.4 справи №161/270/22).

Як встановлено судом, спірна ділянка дороги на момент ДТП знаходилася на балансі Служби автомобільних доріг у Волинській області, а роботи з її капітального ремонту здійснювало ТОВ «Автомагістраль Південь» (а.с.9 т.1).

Згідно з наданим позивачем звітом про оцінку транспортного засобу Mercedes-Benz, НОМЕР_1 , від 17 січня 2022 року №21/4278, який виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 , розмір матеріального збитку, завданого ДТП, становить 332 198,28 грн. Ця сума обрахована оцінювачем, виходячи з ринкової вартості автомобіля на момент ДТП, оскільки його відновлення є економічно недоцільним. Залишкова вартість автомобіля (після ДТП) оцінювачем не визначалася (а.с.11-32 т.1).

За загальними положеннями ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Необхідною умовою відповідальності за заподіяння шкоди, є причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) заподіювача шкоди і майновою або моральною шкодою, що виникла у потерпілої особи.

Відповідальність за наслідки, що наступили, можлива лише тоді, коли ці наслідки були закономірним результатом вчиненого особою діяння. Дія або бездіяльність, що є однією з умов виникнення цього результату, але не пов`язані з ним внутрішнім необхідним зв`язком, є лише мотив, але не причина наслідків, що наступили.

Для встановлення існування причинного зв`язку слід довести, що: 1) протиправна поведінка передувала настанню шкідливих наслідків; 2) шкідливі наслідки є результатом протиправної поведінки особи-заподіювача шкоди.

Отже, причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи (бездіяльністю), а не якихось інших обставин. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями відповідача, а викликана якимись іншими обставинами.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Вказані висновки слід враховувати в частині необхідності встановлення винної особи та безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, та цією шкодою.

Як вбачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Mercedes E320, д.н.з. НОМЕР_1 , відбулась 25.12.2021 року о 01 годині 00 хвилин на автодорозі М-19 101 км, під керуванням ОСОБА_1 .

Сторонами не заперечується, що спірна ділянка дороги на момент ДТП знаходилася на балансі Служби автомобільних доріг у Волинській області, а роботи з її капітального ремонту здійснювало ТОВ «Автомагістраль Південь» згідно з договором .

Статтею 1 Закону України "Про автомобільні дороги" визначено, що автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного та зручного руху транспортних засобів.

За змістом ст. 7 цього Закону передбачено, що автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності.

Відповідно до положень ст. 10 Закону України "Про автомобільні дороги" органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення; Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольська міська державні адміністрації.

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення, належать, зокрема, організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення відповідно до державних будівельних норм і стандартів, а також переліків об`єктів та обсягів бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт автомобільних доріг загального користування, затверджених Кабінетом Міністрів України; розроблення та участь у реалізації заходів з безпеки дорожнього руху (ст. 11 Закону України "Про автомобільні дороги").

Відповідно до п. 3 ст. 13 Закону України "Про автомобільні дороги" орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про дорожній рух" (в редакції, чинній на момент ДТП) до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема, розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам; обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху;

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про дорожній рух" (в редакції, чинній на момент ДТП) власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Отже, у розумінні наведених положень, у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.

Аналогічну правову позицію, викладено у постановах Верховного Суду від 12.09.2018 у справі № 686/5458/17 та від 24.10.2018 у справі № 465/11817/16-ц.

Разом з тим, в суді встановлено, що між Службою автомобільних доріг у Волинській області та ТОВ «Автомагістраль Південь» 24 вересня 2020 року укладено договір 01.2-12-20 про роботи з капітального ремонту автомобільної дороги державного значення М-19 Доманове (на м. Брест)- Ковель Чернівці Тереблече (на м. Бухарест) на ділянці км 98+576 км 104+796, Волинська область.

За змістом п. 1.1. даного договору підрядник (ТОВ «Автомагістраль Південь») бере на себе зобов`язання своїми силами та засобами, на власний ризик виконати роботи з капітального ремонту вище наведеної автомобільної дороги державного значення М -19.

Відповідно до пунктів 6.2-6.4 договору підрядник відповідає за охорону майна, виконувані роботи, забезпечення безпеки руху протягом всього терміну дії договору. Підрядник несе відповідальність за дотримання всіх необхідних природоохоронних заходів, правил санітарної та протипожежної безпеки, правил охорони праці, експлуатації будівельної техніки, складування будівельних матеріалів і конструкцій, а також за техніку безпеки під час виконання робіт. Підрядник несе відповідальність за забезпечення безпеки дорожнього руху в місцях виконання робіт.

Згідно із п. 17.7. договору відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним та юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов`язаних із незадовільними дорожніми умовами, визначається згідно з чинним законодавством, при цьому підрядник несе відповідальність за незабезпечення безпеки дорожнього руху на переданій ділянці автомобільної дороги, якщо ці порушення виникли з вини підрядника та призвели до дорожньо-транспортної пригоди. Підрядник бере на себе зобов`язання з врегулювання спорів при виникненні ДТП, розгляд справ у судових органах спільно з замовником, відшкодування завданих збитків.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 902/320/17, саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювачів шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.

Згідно із наданої ТОВ «Автомагістраль Південь» відомості про встановлення дорожніх знаків на автомобільній дорозі М-19 98 км 104 км, від 01 червня 2021 року слідує, що на ній встановлені наступні дорожні знаки:

1) дорожні знаки 1.37 «Дорожні роботи», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» у 70 км, 98 км + 426 м дороги, права сторона;

2) дорожні знаки 1.37 «Дорожні роботи» із додатковою табличкою 7.2.1 «Зона дії» у 6 км, 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» у 50 км, 98 км + 526 м дороги, права сторона;

3) дорожній знак 3.42 «Кінець усіх заборон і обмежень», 98 км + 526 м, ліва сторона;

4) дорожній знак 3.42 «Кінець усіх заборон і обмежень», 104 км + 846 м, права сторона;

5) дорожні знаки 1.37 «Дорожні роботи» із додатковою табличкою 7.2.1 «Зона дії» у 6 км, 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» у 50 км, 104 км + 846 м дороги, ліва сторона;

6) дорожні знаки 1.37 «Дорожні роботи», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» у 70 км, 104 км + 846 м дороги, ліва сторона (а.с.161 т.1).

Службою автомобільних доріг у Волинській області було надано лист №1262 від 07 липня 2021 року, яким також підтверджено звернення до ТОВ «Автомагістраль Південь» щодо встановлення на даній автодорозі, на якій сталась ДТП, відповідні попереджувальні дорожні знаки (а.с.92-93 т.1).

Однак, цей лист не стосувався безпосередньо вказаного місця, де сталося ДТП. Тобто, даний лист не суперечить відомості про встановлення знаків від 01 червня 2021 року та позивач жодними доказами не спростував наявність на час ДТП зазначених у довідці знаків.

В апеляційній скарзі позивач покликається на акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, як доказ неналежного стану дорожнього покриття.

Надаючи правову оцінку даним доводам, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Адміністративна відповідальність передбачена згідно зі ст.140 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція №1395), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, доказом наявності факту правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП, виступає акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі.

Форма акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі затверджена додатком №3 до Інструкції №1395, з якого вбачається, що акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі повинен містити підписи осіб, які здійснили обстеження, а також підписи двох свідків.

Проте, наявний в матеріалах справи акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 25 грудня 2021 року підписаний двома свідками, одним з яких є учасник ДТП і який безпосередньо зацікавлений у тому, щоб у ньому було зафіксовано докази неналежного утримання дороги.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що наведений акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі складений з порушенням вимог вищенаведених правових норм, тобто з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Разом з тим, цей акт суперечить обставинам, що свідчать про фактичний стан дороги на час ДТП, який зафіксовано на відео, що було досліджено в суді першої інстанції та яким спростовуються доводи про відсутність будь-яких попереджувальних знаків чи розмітки.

З оглянутого судом першої інстанції відеозапису .mov, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення №161/270/22, слідує, що дорога в місці ДТП, перед острівцем безпеки не покрита снігом (сніг наявний тільки на узбіччі), на проїзній частині нанесені шумові смуги (п.8.6 «ж» ПДР), які попереджують про наближення до небезпеки, край проїзної частини обладнаний світловідбиваючими стовпчиками вертикальної розмітки 2.5, які згідно з приписами ПДР позначають інші небезпечні ділянки дороги, а також відповідне заокруглення на дорозі, сам острівець безпеки візуально виділений та його об`єктивно можливо виявити при дотриманні приписів п.п.2.3 «б», 12.1, 12.2 ПДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), вебсайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Отже, даний доказ також спростовує правильність та достовірність акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі як достатнього доказу вини відповідачів.

Проте, як свідчать матеріали справи та пояснення учасників, посадові особи відповідачів не притягувалися до адміністративної відповідальності за порушення правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільної дороги (ст.140 КУпАП), як за даним ДТП, так і впродовж усього періоду з початку ремонту та до часу розгляду цієї справи.

Також з аналізу постанови Волинського апеляційного суду від 16 травня 2022 року, на яку покликається апелянт, слідує, що судом зроблено висновок про те, що оскаржувані матеріали про адміністративне правопорушення не можуть бути предметом судового розгляду через їх істотні недоліки, оскільки викликають обґрунтовані сумніви, які відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частина 5, 7 даної статті визначає, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Позивач посилається на зазначену постанову Волинського апеляційного суду від 16 травня 2022 року, яка набрала законної сили, вважаючи, що вона доводить відсутність вини водія пошкодженого автомобіля та підтверджує вину відповідачів у даному ДТП.

Однак, з цього приводу апеляційний суд вважає наступне.

У висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року №447/1403/19, вказано, що відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 328/2750/18, відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.

Вказане свідчить, що суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Схожий за змістом висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17.

Отже, доводи в цій частині апеляційної скарги є безпідставними та не приймаються судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку та виходив із того, що позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між подією, наслідком та виною відповідачів, а саме позивач не довів належними та достатніми доказами, що ДТП 25.12.2021 р. сталася саме внаслідок несправності дорожнього покриття, відсутності попереджувальних знаків, і водій при дотриманні ПДР та інших наявних на цій дорозі попереджувальних знаків був позбавлений можливості здійснити маневр для уникнення ДТП.

Дослідивши вказані докази та надавши їм правову оцінку на предмет належності, достовірності та достатності, з урахуванням обставин справи, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, суд повно і всебічно перевірив обставини справи і у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, а тому оскаржуване рішення не підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2022 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді