Справа № 159/402/23
Провадження № 2-о/159/57/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Посполітак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад заяви.

У січні 2023 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме, що відомості в архівних довідках №1669/2.08 від 12.12.2022 року та №0084/2.08 від 20.01.2023 року належить одній і тій особі ОСОБА_1 . Необхідність встановлення даного факту мотивовано неможливістю реалізації права на призначення пенсії.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги заявник зазначає, що при видачі архівних довідок виявлена розбіжність у написанні його анкетних даних, а саме по- батькові, зокрема вказано « ОСОБА_2 та ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 » . Оскільки архівні довідки містять неточності у написанні анкетних даних, він позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання пенсії. Оскільки у позасудовому порядку усунути обставини, які вадять реалізації його прав немає можливості, він звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Стислий виклад пояснень інших учасників судового розгляду

14.01.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області подані письмові пояснення, відповідно до яких вважають, що між заявником та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області виникає спір пов`язаний із доведенням наявності підстав для встановлення фактів трудового стажу, не пов`язаний з будь-яким цивільними правами та обов`язками заявника. Крім того, вказують що довідки про підтвердження трудового стажу не є правовстановлюючим документом, а тому цей факт не може бути встановлений на підставі п.6 ч.1 ст.315 України.

Рух справи в суді.

Заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, надійшла до суду 26 січня 2023 року.

27 січня 2023 року відкрито провадження у справі з викликом учасників судового розгляду.

Стислий виклад позиції учасників справи.

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що встановлення вказаного факту потрібно ОСОБА_1 для призначення пенсії, а перешкодою цьому є розбіжність щодо написання його по батькові « ОСОБА_4 » (як указано у паспорті ) та « ОСОБА_2 та ОСОБА_3 » текст російською мовою ( як зазначено у архівних довідках Архівного відділу Виконавчого комітету Ковельської міської ради Сектор «Трудовий архів» ( а.с. 13,14 ).

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_1 виданого 15.03.2010 року Ковельським МВ УМВС України у Волинській області, копії трудової книжки серії НОМЕР_2 , військового квитка серії НОМЕР_3 , копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , вказано по батькові заявника « ОСОБА_4 ».

Позиція та мотиви суду.

Дослідивши письмові докази у справі суд приходить до наступних висновків:

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до п.6 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім перелічених в частині першій цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Згідно змісту поданої заяви ОСОБА_1 з посиланням на норми п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності йому архівних довідок №1669/2.08 від 12.12.2022 року та №0084/2.08 від 20.01.2023 року.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду за результатами розгляду справи № 539/4118/19 провадження №61-10777сво20 прийняв постанову від 23.05.2022 року, в якій висловив позицію, що у порядку окремого провадження підлягає встановленню факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а не у будь-яких документах.

Відтак, архівні довідки не є правовстановлюючим документом, а тому цей факт не може бути встановлений на підставі пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України.

Крім того, у цій справі заявник фактично звернувся до суду з метою встановлення факту отримання права на пенсію за віком.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637(надалі - Порядок).

За правилами, закріпленими в пунктах 1 та 2 Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Тобто, встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами ПФУ, а відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою у встановленому законом порядку.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду № 214/1309/21 від 23.01.2023 року.

Згідно ст.4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно із ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення, здійснюваного державою.

Відтак, в даних правовідносинах вбачається спір про призначення пенсії за віком, що виник у сфері пенсійного забезпечення, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки фактично стосується рішень та дій управління Пенсійного фонду України, його посадових осіб щодо не призначення заявнику пенсії за відсутності необхідного стажу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суддя своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 255, 315, 260 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, закрити, як таку, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та підписано без її проголошення 16.02.2023 року.

Головуючий: В`ячеслав Лесик