ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2837/23 Справа № 214/3916/18 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 214/3916/18

провадження № 22-ц/803/2837/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів:Мірути О.А., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Тимофєєвої В.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

позивач ОСОБА_2 ,

позивач ОСОБА_3 ,

позивач ОСОБА_4 ,

відповідач Державне промислове підприємство «Кривбаспромводопостачання»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу № 214/3916/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання»,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2020 року (суддя Попов В.В.), ухваленого в приміщенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 23 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У червні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ДПП «Кривбаспромводопостачання» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог зазначали, що вони перебували у трудових відносинах із відповідачем. 30 березня 2018 року керівництво підприємства повідомило про те, що їх звільнено з роботи на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) за власним бажанням відповідно до поданих ними заяв. Однак, станом на 30 березня 2018 року ніхто з позивачів заяв про звільнення за власним бажанням не подавав, на їх звернення відповідач не надав для ознайомлення оригінали їх заяв про звільнення та відповідний наказ.

Посилаючись на те, що їх звільнення є незаконним, позивачі, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили поновити їх на роботі, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 березня 2018 року до 30 листопада 2019 року в розмірі, на користь: ОСОБА_4 - 163 098,06 грн, ОСОБА_2 - 162 887,82 грн, ОСОБА_1 - 207 774,06 грн, ОСОБА_3 - 163 098,06 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ У СПРАВІ

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що звільнення позивачів є незаконним, що підтверджується висновком експертизи про неналежність їм підписів у відповідних заявах. Разом з тим, їх позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вони звернулися до суду за захистом порушеного права з пропуском строку, встановленого статтею 233 КЗпП України, що є самостійною підставою для відмови в задоволення позову.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено. Поновлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на роботі на займаних ними посадах з 31 березня 2018 року. Стягнуто з ДПП «Кривбаспромводопостачання» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 31 березня 2018 року до 04 лютого 2021 року, в розмірі 265 499,81 грн, ОСОБА_2 - 265 157,57 грн, ОСОБА_1 - 338 225,81 грн, ОСОБА_3 - 265 159,88 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незаконність звільнення позивачів з роботи на підставі статті 38 КЗпП України. Разом з тим, дійшов помилкового висновку про те, що вони звернулися до суду за захистом порушених трудових прав поза межами строку, передбаченого статтею 233 КЗпП України, оскільки визначений цією нормою місячний строк звернення до суду у справах про звільнення з роботи, починає свій перебіг з дня отримання працівником трудової книжки, або наказу про звільнення. Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 15 серпня 2018 року підписи від імені позивачів в особових картках та в книзі обліку руху трудових книжок про отримання трудової книжки вчинено не позивачами, а іншими особами, що підтверджує їх доводи про те, що вони не отримували трудові книжки, у зв`язку з чим місячний строк звернення до суду, передбачений частиною першою статті 233 КЗпП України, позивачами не пропущено, а тому їх позов підлягає задоволенню.

Постановою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року касаційну скаргу ДПП «Кривбаспромводопостачання» задоволено частково, постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що у цій справі заявлено одночасно позовні вимоги майнового та немайнового характеру, а тому дійшов помилкового висновку, що розгляд апеляційної скарги слід проводити в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи. Зазначене процесуальне порушення позбавило відповідача права приймати участь в умовах відкритого та публічного судового розгляду, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України є підставою для обов`язкового скасування постанови апеляційного суду та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове, яким, позов задоволено: поновлено на роботі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з 31 березня 2018 року; стягнуто з ДПП «Кривбаспромводопостачання» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 березня 2018 року до 12 квітня 2022 року в розмірі 376 093,70 грн, без утримання податку та інших обов`язкових платежів, на користь ОСОБА_2 - 375 608,90 грн, на користь ОСОБА_1 - 479 113,70 грн, на користь ОСОБА_3 - 375 608,90 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована доведеністю вимог позивачів про незаконність їх звільнення на підставі статті 38 КЗпП України. тим, що місячний строк звернення до суду у справах про звільнення починає свій перебіг з дня отримання працівниками трудової книжки. Оскільки відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 15 серпня 2018 року підписи від імені позивачів у їх особових картках та в книзі обліку руху трудових книжок про отримання трудової книжки вчинено не ними, зазначене підтверджує доводи позивачів, обґрунтованими є їх доводи про те, що а іншими особами, що свідчить про те, що вони не отримували трудові книжки, у зв`язку з чим місячний строк на звернення до суду, передбачений частиною першою статті 233 КЗпП України, позивачами не пропущено, а тому вони підлягають поновленню на раніше зайнятих посадах у ДПП «Кривбаспромводопостачання».

Ураховуючи, що позивачів звільнено з роботи 30 березня 2018 року і на час вирішення справи у суді апеляційної інстанції (12 квітня 2022 року) їх трудові права не поновлено, апеляційний суд вважав наявними підстави для задоволення вимог позивачів про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 31 березня 2018 року до 12 квітня 2022 року.

Постановою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року касаційну скаргу ДПП «Кривбаспромводопостачання» задоволено: постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року в частині вирішення вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та направлено в цій частині справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду мотивована тим, що апеляційний суд не надав належної оцінки аргументам ДПП «Кривбаспромводопостачання» та наданим ним доказам на підтвердження того, що внаслідок самостійного поновлення позивачів на роботі 24 лютого 2021 року перебіг їх вимушеного прогулу припинився, а тому відсутні підстави для нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу поза межами цієї дати. Зважаючи на наведене, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивачів середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31 березня 2018 року до 12 квітня 2022 року, без урахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 09 грудня 2015 року у справі № 6-2123цс15, у постановах Верховного Суду 16 грудня 2020 року у справі № 761/36220/17, від 08 грудня 2021 року у справі № 182/8455/19 щодо правової природи вимушеного прогулу, а також внаслідок неповного з`ясування судом фактичних обставин справи та не надання належної оцінки доказам ДПП «Кривбаспромводопостачання» на підтвердження поновлення позивачів на роботі 24 лютого 2021 року.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 посилаються на порушення норм процесуального та матеріального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСІБ, ЯКІ ПОДАЛИ АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ДПП «Кривбаспромводопостачання» подавало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивачів, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від неї найшла заява про розгляд справи за її відсутності.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього найшла заява про розгляд справи за його відсутності.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього найшла заява про розгляд справи за його відсутності.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від неї найшла заява про розгляд справи за її відсутності

Представник ДПП «Кривбаспромводопостачання» в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Позивачі перебували у трудових відносинах з ДПП «Кривбаспромводопостачання». Зокрема ОСОБА_3 обіймав посаду інженера І категорії управління виробничо-технічного відділу, ОСОБА_1 - посаду начальника очисних споруд Карачунівського водопровідного комплексу, ОСОБА_4 - посаду бухгалтера з фінансової роботи І категорії управління, бухгалтерії, фінансової групи, ОСОБА_2 - посаду інженера І категорії, управління, виробничо-технічного відділу.

Наказом від 12 січня 2018 року № 34-К «Про ознайомлення працівників щодо майбутнього вивільнення» у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та передачею в оренду частини майна ДПП «Кривбаспромводопостачання» до КП «Кривбасводоканал» на підставі договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого майна), що належить до державної власності від 29 грудня 2017 року, на виконання наказу по підприємству від 29 грудня 2017 року № 694-ос «Про зміни в організації виробництва та штатному розписі підприємства», на виконання вимог статті 49-2 КЗпП України та для прискорення процесу попередження про майбутнє вивільнення працівників зобов`язано начальника відділу кадрів ОСОБА_5 забезпечити проведення заходів щодо попередження про майбутнє вивільнення.

Відповідно до актів, складених представниками підприємства від 22 січня 2018 року, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 відмовилися від підпису та отримання повідомлення про майбутнє вивільнення 02 квітня 2018 року згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

30 березня 2018 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 звільнено з обійманих посад за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України.

Відповідно до книги обліку руху трудових книжок та вкладишів до них, позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 отримали копію наказу та трудову книжку 30 березня 2018 року.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 15 серпня 2018 року №28/1.1/497, проведеної в рамках кримінального провадження №0000255 від 13 березня 2018 року зазначено, що рукописні тексти та підписи на заявах про звільнення від імені позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а також підписи від імені позивачів в особових картках та в книзі обліку руху трудових книжок про отримання трудової книжки вчинено не позивачами, а іншими особами.

Згідно з довідками, наданими ДПП «Кривбаспромводопостачання», середньоденна заробітна плата ОСОБА_4 становить 372,37 грн, ОСОБА_2 - 371,89 грн, ОСОБА_1 - 474,37 грн, середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 - 371,89 грн.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Верховним Судом справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд в частині вирішення вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не відповідає.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Так, відповідно до частини першої та другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 235 КЗпП України визначено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у випадках: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу (частина перша); у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству (частина третя); у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу (частина четверта).

Системний аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що до вимушеного прогулу призводять протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавлений можливості виконувати трудові обов`язки та отримувати заробітну плату.

Отже, вимушений прогул це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором.

Подібний за змістом правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 09 лютого 2015 року у справі № 6-2123цс15, постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 761/36220/17 (провадження № 61-3100св20).

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року №348).

Згідно з роз`ясненнями викладених у абзаці 3 пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100.

За довідкою ДПП «Кривбаспромводопостачання» середньоденна заробітна плата позивача ОСОБА_4 становить 372,37 грн, середньоденна заробітна плата позивача ОСОБА_2 становить 371,89 грн, середньоденна заробітна плата позивача ОСОБА_1 становить 474,37 грн, середньоденна заробітна плата позивача ОСОБА_3 становить 371,89 грн, та цей розмір не заперечується позивачами, у зв`язку з чим не підлягає доказуванню.

Позивачів у справі звільнено з роботи 30 березня 2018 року, а наказами ДПП «Кривбаспромводопостачання» № 12-к, 13-к, 14-к, 15-к від 24 лютого 2021 року скасовано попередні накази про звільнення позивачів з роботи від 30 березня 2018 року та поновлено їх на роботі на раніше займаних посадах з 31 березня 2018 року.

За таких обставин, вимушеним прогулом є період з наступного дня звільнення, з 31 березня 2018 року до 24 лютого 2021 року включно, тобто до дня прийняття відповідачем наказів про поновлення ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на роботі.

Отже, на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 березня 2018 року до 24 лютого 2021 року в розмірі 269 968,25 грн, виходячи з розрахунку: 372,37 грн (середньоденна заробітна плата) х 725 днів (час вимушеного прогулу);

На користь ОСОБА_2 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 березня 2018 року до 24 лютого 2021 року в розмірі 269 620,25 грн, виходячи з розрахунку: 371,89 грн (середньоденна заробітна плата) х 725 днів (час вимушеного прогулу);

На користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 березня 2018 року до 24 лютого 2021 року в розмірі 343 918,25 грн, виходячи з розрахунку: 474,37 грн (середньоденна заробітна плата) х 725 днів (час вимушеного прогулу);

На користь ОСОБА_3 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 березня 2018 року до 24 лютого 2021 року в розмірі 269 620,25 грн, виходячи з розрахунку: 371,89 грн х 725 днів (час вимушеного прогулу).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, колегія суддів враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи по суті були не в повній мірі з`ясовані обставини, що мають значення для справи, та зважаючи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, доходить висновку про скасування судового рішення в частині позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з ухваленням в цій частині нового рішення, а саме, про стягнення з ДПП «Кривбаспромводопостачання» на користь ОСОБА_1 343 918,25 грн, ОСОБА_2 269 620,25 грн, ОСОБА_3 269 620,25 грн, ОСОБА_4 269 968,25 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц зазначено, що у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Позивачі у справі звільнені від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обв`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи, що з відповідача в дохід держави підлягає сплаті судовий збір в розмірі 11 629,20 грн у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції та в розмірі 17 443,80 грн у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, а відповідачу за рахунок держави підлягає відшкодуванню судовий збір у зв`язку з переглядом в суді касаційної інстанції в розмірі 9 034,16 грн, то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню різниця в компенсації судових витрат в сумі 20 038,84 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2020 року в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задовольнити частково.

Стягнути з Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 березня 2018 року по 24 лютого 2021 року в розмірі 269 968 (двісті шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 25 копійок, без утримання податку й інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 березня 2018 року по 24 лютого 2021 року в розмірі 269 620 (двісті шістдесят дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень 25 копійок, без утримання податку й інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 березня 2018 року по 24 лютого 2021 року в розмірі 343 918 (триста сорок три тисячі дев`ятсот вісімнадцять) гривень 25 копійок, без утримання податку й інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 березня 2018 року по 24 лютого 2021 року в розмірі 269 620 (двісті шістдесят дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень 25 копійок, без утримання податку й інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» в дохід держави різницю в компенсації витрат по сплаті судового збору в розмірі 20 038 (двадцять тисяч тридцять вісім) гривень 84 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.А. Мірута

Я.В. Хейло

Повний текст постанови складено 08 лютого 2023 року.

Головуючий О.О. Тимченко