Справа № 510/2360/20
Провадження № 2/510/151/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2023 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошков І.Д.,

за участю: секретаря - Березенко С.П.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач, ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував. Потім просив розглянути справу у його відсутності.

Представник позивач ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_2 , на задоволенні уточнених позовних вимогах наполягали, просили задовольнити у повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 19.10.2012р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.09.2020р. і/н 224661062; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.09.2020р. і/н 224661283; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 ; копія листа Ренійського районного суду від 12.05.2021р.; копія листа - відповіді Ради суддів України від 16.06.2021р.; копія постанови про накладення адміністративного стягнення від 15.10.2019 р. по справі № 510/1523/19; висновок експерта № 134/125-2021 за результатами судової будівельно - технічної, земельної-технічної, оціночної експертизи, складений 12.04.2022р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що представник позивача звернувся до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що відповідно до рішення Ренійського районного суду Одеської області від 19.10.2012р. сторонам на праві спільної часткової власності, (по 1/2 частині кожному) належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який складається з:

житлового будинку літ. А, загальною площею 84,30 кв.м., житловою площею 63,50 кв.м., допоміжною площею 20,80 кв.м., а саме приміщення: № 1 - коридор, площею 12,10 кв.м., № 2 - коридор, площею 8,70 кв.м., № 3 - житлове, площею 13,60 кв.м., № 4 - житлове, площею 19,10 кв.м., № 5 - житлове, площею 15,80 кв.м., № 6 - житлове, площею 15,00 кв.м.; літньої кухні - літ. Б, площею 28,10 кв.м.; погрібу - літ. б, площею 4,50 кв.м.; гаражу - літ. Г, площею 22,80 кв.м.; вбиральні - літ. Ж, площею 1,60 кв.м.; навісу - літ. З, площею 22,40 кв.м.; огорожі - 1,2; споруда - 5,6. У зазначеному будинку позивач проживає разом із відповідачем та повнолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 03.06.2008р. шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний.

Представник позивача, зазначив, що досить тривалий час, у позивача із відповідачем виникають конфліктні ситуації, сварки та непорозуміння з приводу спільного користування та володіння спільним будинком. Відповідач працює, але відмовляється брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, не сплачує податки, збори (обов`язкові платежі). Кошти на утримання спільного будинку не надає, чим порушує норми ст. 360 ЦК України. При цьому, відповідач постійно влаштовує скандали, сварки, ображає позивача перед дітьми та принижує її людську гідність, погрожує фізичною розправою, та ін. Погрожує позбавити позивача послуг газопостачання, електрики і водопостачання, так як нібито все це належить особисто йому. Без згоди позивача демонтував бойлер, ванну та одну батарею опалення, розбив кришку холодильника та вчиняє інші шкідливі дії, чим порушує майнові та побутові права позивача, як співвласника та співмешканця будинку. Відповідач не визнає позивача як співвласника будинку та вважає себе одноособовим його власником, який самостійно визначає порядок користування та володіння мною належним нам будинком. Подібна позиція відповідача суперечить тій обставині, що будинок, згідно правовстановлюючих документів, належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності. Тому позивач була змушена звернутися до суду з позовом про виділ їх частки будинку у окремий об`єкт нерухомості.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Ч. 2 ст. 367 ЦК України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п 6,7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 р. (з подальшими змінами і доповненнями), виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку.

Як було встановлено судом, сторонам по справі на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині кожному) належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 19.10.2012р. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі,наразі шлюб між ними розірваний. Після розірвання шлюбу у позивача із відповідачем виникли конфліктні ситуації, сварки та непорозуміння з приводу спільного користування та володіння спільним будинком, тому позивач була змушена звернутися до суду для захисту своїх прав.

Позивач просить провести розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , виділивши в натурі у приватну власність ОСОБА_2 з часткою : в житловому будинку літ. «А» приміщення: № 2 - коридор, площею 8,70 кв. м., № 3 - житлове, площею 13,60 кв. м., № 4 - житлове, площею 19,10 кв. м., загальною площею 41,4 кв. м. (8,70+ 13,60+ 19,10); по іншим будівлям та спорудам: літ. Б - літня кухня, площею 28,10 кв. м.

Виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_3 з часткою : в житловому будинку літ. «А» приміщення: № 1 - коридор, площею 12,10 кв. м., № 5- житлове, площею 15,80 кв. м., № 6 - житлове, площею 15,00 кв. м., загальною площею 42,9 кв. м. (12,10+ 15,80+ 15,00); по іншим будівлям та спорудам: літ. Г - гараж, площею 22,80 кв. м.;

Інші будівлі та споруди: літ. б - погріб, площею 4,50 кв.м., літ. Ж - вбиральня, площею 1,60 кв.м., літ. З - навіс, площею 22,40 кв.м., 1,2 - огорожа, 5,6 - споруда, повинні залишитися на праві спільної часткової власності позивача та відповідача.

Так, згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 134/125-2021 за результатами судової будівельно - технічної, земельної-технічної, оціночної експертизи, складений 12.04.2022р., встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , у відповідності до досліджуваних часток (1/2 та 1/2) є

подільною річчю, оскільки наявної загальної площі приміщень житлового

будинку літ. «А», як головної речі, є достатньо для створення двох чи більше

квартир, які б задовольняли вимоги пунктів 5.17 - 5.26 державних

будівельних норм ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні

положення», відповідно неподільними залишаються і господарські будівлі та

споруди. Враховуючи фактичні архітектурно-планувальні особливості житлового будинку, провести його розподіл між співвласниками в частках та виділити кожному співвласнику приближену до ідеально належній площі технічно можливо.

Із висновку також вбачається, що на час дослідження в межах земельної ділянки при домоволодіння по АДРЕСА_1 наявні не зареєстровані господарські будівлі, а саме: гараж літ. «Г» 2006 року будівництва, площею 22,80 кв.м., літ. «З» - навіс, 2013 року будівництва, площею забудови 22,4 кв.м., а в наданих для дослідження матеріалах цивільної справи відсутня відповідна дозвільна документація, згідно ст. 376 ЦК України при подальшому дослідженні не враховуються, оскільки мають ознаки самочинного будівництва.

Таким чином судом встановлено, що існує технічна можливість виділення кожній зі сторін самостійних і відособлених об`єктів нерухомості на виділ яких сторони мають право відповідно до норм чинного законодавства, при чому із даних технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що сам поділ належного сторонам на праві спільної часткової власності житлового будинку з надвірними спорудами можливий таким чином, щоб кожному з них була виділена та частина будинку для індивідуального користування.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову

Враховуючи, що фактично позивач та відповідач дійшли згоди про виділ частки одного з них в натурі і такий виділ не порушує їх прав, наближений до ідеальної частки у житловому будинку і жодна із сторін не заявляє про компенсацію відхилення від ідеальних часток, суд приходить до висновку, що вимоги позову в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню.

З урахуванням висновку експерта, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про залишення на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу будівлі та споруди, а саме: літ. «З» - навіс, 2013 року будівництва, площею забудови 22,4 кв.м. та виділення відповідачу в натурі літ. « Г» - гараж, 2006 року будівництва, площею 22,80 кв.м., оскільки ці будівлі є самочинно збудованим нерухомим майном.

Керуючись ст.ст.12, 76 - 81, 141, 258, 259, 264 - 265, 280, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 364,358,367 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності - задовольнити частково.

Провести розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 :

Виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_2 з часткою 1/2:

в житловому будинку літ. «А» приміщення: № 2 - коридор, площею 8,70 кв. м., № 3 - житлове, площею 13,60 кв. м., № 4 - житлове, площею 19,10 кв. м., загальною площею 41,4 кв. м. (8,70+ 13,60+ 19,10);

по іншим будівлям та спорудам: літ. Б - літня кухня, площею 28,10 кв. м.

Виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_3 з часткою 1/2:

в житловому будинку літ. «А» приміщення: № 1 - коридор, площею 12,10 кв. м., № 5- житлове, площею 15,80 кв. м., № 6 - житлове, площею 15,00 кв. м., загальною площею 42,9 кв. м. (12,10+ 15,80+ 15,00).

Інші будівлі та споруди: літ. б - погріб, площею 4,50 кв.м., літ. Ж - вбиральня, площею 1,60 кв.м., 1,2 - огорожа, 5,6 - споруда, повинні залишитися на праві спільної часткової власності позивача та відповідача.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков