справа № 359/2161/20
головуючий у суді І інстанції Муранова-Лесів І.В.
провадження № 22-ц/824/2238/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_4 ), третя особа: Бориспільська міська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа: Бориспільська міська державна нотаріальна контора, у якому просив визначити додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_5 , терміном в 1 місяць, з часу набрання рішення суду законної сили.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є рідними братами, а відповідач ОСОБА_4 їх матір`ю. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача та ОСОБА_2 , чоловік ОСОБА_4 .

07 березня 2020 року ОСОБА_1 отримав лист Бориспільської міської державної нотаріальної контори, з якого дізнався, що його батько залишив заповіт, яким заповів на його користь та на користь брата в рівних частках все своє майно.

ОСОБА_1 відразу звернувся до нотаріальної контори, проте йому було роз`яснено, що він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини та роз`яснено право звернутись до суду для визначення додаткового строку.

Також, позивачу стало відомо, що його брат та матір подали заяви про прийняття спадщини.

Як тільки йому стало відомо про порядок спадкування, він звернувся до брата та матері з проханням надати згоду на прийняття ним спадщини, однак рідні йому відмовили.

Крім того, позивач зазначає, що у зв`язку з юридичною необізнаністю, він пропустив строк на звернення з заявою про прийняття спадщини, також помилково вважав, що він фактично вступив у володіння спадковим майном.

Відповідачі скористалися своїм правом та подали відзив на позовну заяву, де просили відмовити у задоволенні позову про визначення додаткового строку, при цьому зазначили, що позивач повнолітня особа і до часу смерті спадкодавця не було ніяких перешкод у спілкуванні з ним, спадкодавець (батько) та відповідач ОСОБА_4 (мати) склали заповіти на позивача та відповідача ОСОБА_2 і останні з 2016 року були обізнані про складені заповіти, не було перешкод прийняти спадщину шляхом подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини (а.с. 49-51).

Позивач подав відповідь на відзив, в якому з посиланням на статтю 63 Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вказував, що для того, щоб не пропустити шестимісячний строк для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи відмову від її прийняття.

Про наявність заповіту йому не було відомо, про це він дізнався з листа нотаріуса. В установлений шести місячний строк ніяких листів окрім зазначеного вище листа нотаріуса, позивачу не надходило.

Позивач вважає, що державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори не вчиняла дій для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснювала виклик позивача як спадкоємця за заповітом, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження волі спадкодавця (а.с. 44-47).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що зазначена позивачем причина пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме його юридична необізнаність порядку прийняття спадщини, а також щодо складеного спадкодавцем на його користь заповіту, не може бути визнана поважною. Інших причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для нього, позивачем у позові зазначено не було, а також не надано таких доказів у судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

При цьому суд першої інстанції врахував, що прийняття спадщини є абсолютним, і позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом та бажаючи прийняти спадщину, не мав об`єктивних перешкод зробити це у встановленому законом порядку, зокрема, звернутися до нотаріуса з відповідною заявою у визначений законодавством шестимісячний термін після смерті батька.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, а тому позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку, а необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутні будь які підтвердження того, що державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори повідомляла позивача про наявність заповіту написаного на його ім`я, що передбачено статтею 63 Закону України «Про нотаріат».

Місце проживання позивача є його офіційно зареєстроване місце проживання, адреса не змінювалася більше двадцяти років, а тому у разі дотримання державним нотаріусом законодавства України позивач мав би змогу вчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року та 02 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження та справу призначено у судове засідання.

18 березня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, у зв`язку зі смертю його матері ОСОБА_4 (а.с. 148-149).

На підтвердження цього, позивачем до заяви приєднано копію свідоцтва серії НОМЕР_1 від 10 березня 2021 року, яке видано Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про смерть ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 150).

Дослідивши матеріали справи, колегія апеляційного суду встановила, що правовідносини, які виникли між сторонами, допускають правонаступництво, тому провадження у справі підлягає зупиненню до залучення до участі у справі правонаступника (-ів) відповідача ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа: Бориспільська міська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - зупинено до залучення у справі правонаступника (-ів) ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року провадження у справі поновлено та справу призначено до судового розгляду.

Від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Білика Г.І. надійшло клопотання про залучення до участі у справі - ОСОБА_3 у якості правонаступника померлого відповідача ОСОБА_4 , до якого додано заяву ОСОБА_3 про прийняття спадщини, копію заповіту на ім`я ОСОБА_3 .

Апеляційним судом подане клопотання задоволено та залучено до участі у справі ОСОБА_3 у якості правонаступника померлого відповідача ОСОБА_4 .

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, дійшла висновку про таке.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у законі (у статтях 1261-1265 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (частина перша статті 1233 ЦК України).

Статтями 1261-1265 ЦК передбачено п`ять черг спадкування за законом, які у визначеному законодавством порядку закликаються до спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, другий з подружжя та батьки.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частини перша та друга статті 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 67).

Померлий ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями померлого за заповітом є його діти: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується заповітом від 09 серпня 2016 року, який посвідчений державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Кардашевською М.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2-800 (а.с. 68), а також свідоцтвами про народження, де батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначений спадкодавець ОСОБА_5 (а.с. 9, 73).

Відповідач ОСОБА_4 - дружина померлого спадкодавця ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с. 66).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, відповідач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 звернулися до державного нотаріуса Бориспільської міської державної нотаріальної контори Кардашевською М.В. з заявами про прийняття спадщини.

У поданих заявах відповідачі зазначили, що померлий все майно заповів дітям: позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 заповітом, посвідченим Кардашевською М.В. державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори, 09 серпня 2016 року за реєстровим №2-800 в рівних частках кожному (а.с. 64, 72 зворот).

На підставі поданих відповідачами заяв від 29 жовтня 2019 року: ОСОБА_2 як спадкоємця за заповітом та ОСОБА_4 як спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, - було відкрито спадкову справу № 342/2019 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 63-93).

Відповідно до частини 1 статті 1241 ЦК України визначено, що непрацездатна вдова спадкує незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 як спадкоємець за заповітом та ОСОБА_4 як спадкоємець, яка має право на обов`язкову частку у спадщині прийняли спадщину у встановлений законом строк.

Позивач ОСОБА_1 , який є спадкоємцем першої черги померлого ОСОБА_5 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією його паспорта (а.с. 6-7), показами свідків та визнається сторонами, до нотаріуса з заявою по прийняття спадщини за померлим у встановлений законом шестимісячний строк - не звертався.

Державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори Кардашевська М.В., після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, зокрема, 17 лютого 2020 року листом повідомила позивача про те, що померлий ОСОБА_5 все майно заповів дітям: позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 згідно із заповітом, посвідченим Кардашевською М.В. державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори, 09 серпня 2016 року за реєстровим №2-800 в рівних частках кожному, відкрита спадкова справа, позивач пропустив строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, тому він може бути включений в свідоцтво про право власності за згодою інших спадкоємців або має право звернутися до суду із заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 77 зворот).

Позивач ОСОБА_1 після отримання листа звернувся до нотаріальної контори, проте йому було роз`яснено, що він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини та роз`яснено право звернутись до суду для визначення додаткового строку.

Також позивачу стало відомо, що його брат та матір подали заяви про прийняття спадщини. Як тільки йому стало відомо про порядок спадкування, він звернувся до брата та матері з проханням надати згоду на прийняття ним спадщини, однак рідні йому відмовили.

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа: Бориспільська міська державна нотаріальна контора, у якому просив визначити додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_5 , терміном в 1 місяць, з часу набрання рішення суду законної сили.

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини 3 статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Згідно роз`яснень з метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування, викладених у постанові Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Такі ж висновки викладені, в тому числі у постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 703/1560/17 (провадження № 61-7643св18), вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначена позивачем причина пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме його юридична необізнаність щодо порядку прийняття спадщини та щодо складеного спадкодавцем на його користь заповіту, не може бути визнана поважною.

Щодо посилання позивача на недотримання державним нотаріусом статті 63 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, то колегія апеляційного суду враховує таке.

Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 підтвердив та конкретизував в контексті заповіту правовий висновок Верховного Суду України, зроблений у справі № 6-1320цс17 (постанова від 23 серпня 2017 року), щодо частини третьої статті 1272 ЦК України, який передбачає, що правила цієї правової норми про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Необізнаність особи про існування заповіту, за умови встановлення судом цього факту, є критерієм для застосування частини третьої статті 1272 ЦК України. Необхідно також зазначити, що правомірність або неправомірність дій нотаріуса - це обставини кожної конкретної справи, які можуть бути оцінені судом з точки зору визначення факту обізнаності особи про існування заповіту, складеного на її користь, тобто поважності обставин, через які спадкоємець за заповітом вчасно не звернувся з заявою про прийняття спадщини.

При виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Разом з тим, суд повинен керуватися частиною 4 статті 263 ЦПК України лише у разі якщо спір випливає з одних і тих правовідносин, у яких один і той самий предмет спору, і які врегульовані одними і тими самими нормами матеріального права.

Як вбачається з обставин, встановлених як у справі № 565/1145/17 так і у справі № 6-1320цс17, особи які звернулися за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини не були спадкоємцями за законом.

У справі, що переглядається в апеляційному порядку, позивач ОСОБА_1 , який звернувся до суду за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини - є спадкоємцем першої черги померлого ОСОБА_5 .

Враховуючи, викладене, підстави для застосування відповідних правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, на думку колегії апеляційного суду відсутні.

Отже, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прийняття спадщини є абсолютним, тому позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом та бажаючи прийняти спадщину, повинен був у передбачений частиною першою статті 1270 ЦК України строк подати заяву про прийняття спадщини, не залежно від наявності чи відсутності заповіту на його ім`я.

Позивач ОСОБА_1 , який є спадкоємцем першої черги після смерті батька, з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса не звертався, та не мав об`єктивних перешкод зробити це у встановленому законом порядку у визначений законодавством шестимісячний термін.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції правомірно не задоволено позовні вимоги про визначеннядодаткового строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, то судові витрати покладаються на особу, що подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення тексту повного судового рішення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.І. Сліпченко