печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6016/20-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Орел А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Державної казначейської служби України і заяву Мостиського відділу Державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Мостиського районного відділу Держаної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями посадової особи органу державної влади,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено і присуджено стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 908 60, 56 грн у відшкодування майнової шкоди, завданої рішенням заступника начальника Мостиського районного відділу Держаної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Буриш Л. А. /т. І а. с. 239-245/.

Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року поновлено строк на подання клопотання представника позивача про розподіл витрат на правничу допомогу і присуджено стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 55 500, 00 грн /т. ІІ а. с. 28-30/.

29 жовтня 2021 року до суду надійшла заява Державної казначейської служби України про перегляд та скасування заочного та додаткового рішень Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2021 року. В обґрунтування заяви вказано, що заявник не отримував судової кореспонденції, а окрім цього, що Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин, відповідно до частини першої статті 2 Цивільного кодексу України, жоден нормативний акт не передбачає права чи обов`язку Казначейства уособлювати Державу або Державний бюджет. У заперечення проти стягнення суми у розмірі 55 500, 00 грн на правові витрати вказано у заяві про перегляд заочного рішення, що судом не витребувано у позивача для належної оцінки доказів жодної квитанції чи платіжного документу, який мав би містити інформацію про перерахунок коштів на зазначений в акті № 1 банківський рахунок АТ КБ «Приватбанк».

05 листопада 2021 року ухвалою судді залишено без руху заяву ДКСУ про перегляд заочного рішення, на виконання якої 25 листопада 2021 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява на усунення недоліків.

10 січня 2022 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява Мостиського відділу державної виконавчої служби в Яворівському районі Львівської області про перегляд заочного рішення від 27 травня 2021 року. В обґрунтування доводів заяви вказано, що позовна заява і заочне рішення суду не мітять доказів, якими підтверджується факт втрат майнового характеру позивача, які заподіяні саме постановою про відкриття виконавчого провадження № 55929403, визнання якої неправомірною не свідчить про спричинення шкоди позивачу у розмірі 908 160, 56 грн. У межах справи не було встановлено причинно-наслідкового зв`язку між постановою про відкриття виконавчого провадження та матеріальною шкодою, а обставини, на які послався позивач, є загальними абстрактними твердженнями, а не конкретними фактами, що мають відношення до справи.

Представники заявників (відповідачів) у судове засідання, про яке повідомлені належним чином, не з`явилися.

Позивач та / або його представник також у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце слухання заяви повідомлений належним чином, заяви з процесуальних питань до суду не надходили.

Згідно з частиною першою статті 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, та оцінивши у сукупності, приходить до наступних висновків.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі 242/4741/16-ц підкреслила, що порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже у справах, предметом позову яких є відшкодування шкоди, завданої протиправними рішеннями посадової особи органу державної влади, Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим залучення або ж не залучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Позов ОСОБА_1 з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, подано до Держави Україна в особі Мостиського відділу Державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області, оскільки вважав, що рішення й дії її посадової особи завдали йому шкоди, та в особі Державної казначейської служби України, оскільки Служба здійснює безспірне списання грошових коштів.

Стосовно відсутності доказів оплати ОСОБА_1 послуг адвоката, то суд, постановляючи додаткове рішення від 24 червня 2021 року, врахував це і вказав, що, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 липня 2019 року у справі № 461/4964/17 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 жовтня 2018 року, постановлено визнати такою, що не підлягає виконанню постанову Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2017 року про конфіскацію транспортного засобу. Як вбачається зі змісту постанови Львівського апеляційного суду від 17 липня 2019 року у справі № 461/4964/17, судом досліджені матеріали виконавчого провадження та встановлено, що стягувачу Львівській митниці ДФС України судом відмовлено у поновленні строку пред`явлення виконавчого документу до стягнення постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2018 року, що не заперечувалося представником стягувача.

Крім того, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2019 року у справі № 461/6691/18, яке набрало законної сили, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , визнано незаконною та скасовано постанову заступника начальника Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Буриш Л. А. від 05 березня 2018 року ВП № 55929403.

На час звернення позивача з позовною заявою до суду автомобіль, який було конфісковано, не повернуто позивачу, оскільки переданий безоплатно військовій частині НОМЕР_1 , згідно з актом передачі майна безоплатно від 11 жовтня 2018 року, підписаного начальником Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Дідик Р. З. та командиром автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

Таким чином доводи відповідачів суд не вважає такими, що мають істотне значення для справи і у задоволенні заяв про перегляд заочного рішення відмовляє.

Керуючись ст.ст. 1-23, 43, 49, 261, 287, 288, 351, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Державної казначейської служби України і заяви Мостиського відділу Державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Мостиського районного відділу Держаної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями посадової особи органу державної влади.

Оскільки заява про перегляд заочного рішення залишена без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя І. В. Литвинова