Справа № 350/114/23
Номер провадження 2/350/153/2023
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2023 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
головуючого судді Бейка А.М.
секретаря судового засідання Маєвської С.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , третя особа: Державний реєстратор Брошнів-Осадської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення сесії сільської ради, рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,
У судове засідання сторони не прибули, хоча були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
14.02.2023 позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутності, а також зазначив, що свій позов підтримує повністю.
15.02.2023 відповідачка ОСОБА_2 надіслала на електронну пошту суду заяву, у якій вона також просила справу розглянути у її відсутності, а також зазначила, що всі необхідні документи вона надала ОСОБА_1 для звернення в суд, тому цивільний позов визнає повністю із викладених у ньому правових підстав.
17.02.2023 державний реєстратор Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області Локатир Б.М., як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спорунаправив на електронну адресу суду заяву, у якій просив розгляд справи провести без його участі.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно з вимогами ч.4 ст.206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе і доцільне продовжити розгляд справи у відсутності сторін та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що буде відповідати приписам ст.247 ч.2 ЦПК України.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до таких висновків.
Відповідно до змісту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Як передбачено ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права.
Право громадян на власність, як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства, закріплено в Конституції України, стаття 41 якої передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним
Відповідно до пункту «б» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Положеннями ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Рішенням Петранківської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 12 листопада 2017 року №108-4/2017 (а.с.8) затверджено ОСОБА_2 жительці с.Петранка технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею - 0,1300 га в урочищі "Вище контори" у с.Петранка для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер : :01:003:0051 та передано їй зазначену земельну ділянку у власність.

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №109010739 від 26.12.2017 (а.с.7) вбачається, що за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.12.2017 державним реєстратором Брошнів-Осадської селищної ради Витвицькою Т.І. зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,13 га, кадастровий номер :01:003:0051; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, номер запису про право власності 24147952.

Позивач у позовній заяві ствердив, що земельна ділянка, на якій розташований вищезазначені будинковолодіння, помилково зареєстрована за його односельчанкою ОСОБА_2 , яка фактично проживає за іншою адресою і її земельна ділянка також фактично знаходиться за адресою її місця проживання АДРЕСА_2 , оскільки попереднім органом місцевого самоврядування - Петранківською сільською радою Рожнятівського району помилково було прийнято рішення №108-4/2017 від 12 листопада 2017 року, яким затверджено ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,13 га в урочищі «Вище контори» в с.Петранка за кадастровим номером :01:003:0051 та помилково передано дану ділянку у власність.

Також позивач стверджує, що відповідачка ОСОБА_2 йому пояснила, що вона особисто не займалася приватизацією земельної ділянки, а цим займалася інша особа на підставі виданої нею довіреності і в неї залишились всі документи, а наданий час ця особа померла. Тому вона жодних претензій щодо належності йому земельної ділянки по АДРЕСА_1 не має, так як її земельна ділянка знаходиться в зовсім іншому місці в урочищі «Вище Поповича» по АДРЕСА_2 .

Вищезазначені обставині, наведені позивачем у позовній заяві не спростовуються матеріалами справи, водночас відповідачі визнали позовні вимоги позивача, що підтверджує той факт, що відповідачці ОСОБА_2 справді помилково було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею - 0,1300 га в урочищі "Вище контори" у с.Петранка, кадастровий номер :01:003:0051 та помилково передано їй зазначену земельну ділянку у власність.

Положеннями ч.3 ст.152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ст.155 ч.1 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Враховуючи вищеописані судом обставини, беручи до уваги визнання позову відповідачами, приходжу до переконання, що вищезазначене рішення Петранківської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 12 листопада 2017 року №108-4/2017 слід визнати незаконними та скасувати.

Щодо вимоги позивача про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою актів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім і частини, крім випадку, передбаченого абзацом п`ятим цієї частини (абз.4 ч.5 ст.З Закону). Згідно із ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно з л обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації.

В ч.1 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить, зокрема, забезпечення проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, серед іншого, встановлю відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряв документи на наявність підстав та проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймаче відповідні рішення;

Державний реєстратор самостійно приймаче рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (ч.1 ст.11 Закону).

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч.6 ст. 37 цього Закону до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З наведеного видно, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких е неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення - підлягають державній реєстрації.

Отже, оскільки відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_2 внесені на підставі рішення Петранківської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 12 листопада 2017 року №108-4/2017, яке підлягає скасуванню, то вимога позивача про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,13 га в урочищі «Вище контори» в с.Петранка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору за кадастровим номером :01:003:0051 також підлягає задоволенню, оскільки саме такий спосіб захисту призведе до ефективного відновлення порушеного права ОСОБА_1 у спірних правовідносинах.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги визнання позову відповідачами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, у зв`язку з чим позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст.1-4, 19, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , третя особа: Державний реєстратор Брошнів-Осадської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення сесії сільської ради, рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - задоволити.

Визнати незаконними і скасувати рішення сесії Петранківської сільської ради Рожнятівського району №108-4/2017 від 12 листопада 2017 року про затвердження ОСОБА_2 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,13 га в урочищі «Вище контори» в с.Петранка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору за кадастровим номером :01:003:0051 та передачу даної земельної ділянки у її власність.

Скасувати державну реєстрацію права власності за затвердження ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,13 га в урочищі «Вище контори» в с.Петранка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору за кадастровим номером :01:003:0051, здійснену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 060, номер запису про право власності 47089863, державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Брошнів-Осадської селищної ради 26 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М.Бейко