Справа №336/1442/23
Провадження № 2-о/336/131/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Звєздової Н.С., за участі секретаря судового засідання: Бублій Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану міста Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 від 05.07.1996, визнавши датою смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , а місцем смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування заяви зазначила, що 24.02.2022 її чоловік ОСОБА_2 був призваний до лав Збройних сил України та направлений для проходження служби у військову частину НОМЕР_2 «АДРЕСА_1», що базується у АДРЕСА_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №5 від 21.04.2022 її чоловіка було зараховано до списків особового складу частини. 17.05.2022 військова частина НОМЕР_2 була піддана ракетному удару з боку військ країни агресора російської федерації, в результаті якого загинуло числення кількість військовослужбовців. Нажаль, через специфіку атаки велика кількість загиблих отримала ушкодження, що утруднили негайну ідентифікацію, а частина тіл загиблих була знищена повністю, що поставило їх у статус зниклих безвісті. Саме такі обставини сталися з її чоловіком ОСОБА_2 , оскільки встановити його тіло не вдалося, тому він отримав статус зниклого безвісті, про що 16.06.2022 родичам було зроблено офіційне сповіщення. З огляду на те, що сповіщення було зроблено більше ніж через два тижні від самої атаки, можна зробити висновок, що на той час були проведені всі заходи по розшуку загиблих. 16.06.2022 було закінчено проведення службового розслідування за даним фактом, про що видано відповідний наказ «Про підсумки проведення службового розслідування» № 170 від 16.06.22, відповідно до якого зафіксовано факт ракетного удару, а загиблих військовослужбовців визнано такими, що загинули під час виконання військових обов`язків. За вказаним вище фактом порушено кримінальне провадження, досудове розслідування у якому провадить Управління СБ України в Чернігівській області. Таким чином, склалася ситуація, коли особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою. Заявниця звернулася до заінтересованої особи для отримання свідоцтва про смерть, однак, у видачі документу було відмовлено, на підставі того, що відсутні необхідні для цього документи. Заявниці необхідно отримати свідоцтво про смерть чоловіка ОСОБА_2 для врегулювання питань щодо спадкування і вирішити вказане питання інакше, ніж в судовому порядку, заявниця не може.

Ухвалою суду від 20.02.2023 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження.

22.02.2023 ОСОБА_1 подала заяву про уточнення вимог, в якій посилаючись на положення ст.317 ЦПК України просила суд задовольнити заяву та розгляд справи проводити без її участі.

Представник заінтересованої особи - Шевченківського ВДРАЦС міста Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом восьмим ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Частиною 1 ст.315 ЦПК України визначено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Так, відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Як передбачено ч.1, 2 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана: батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника; членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією

Судом встановлено та перевірено матеріалами справи, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 27 серпня 2016 року у Шевченківському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області уклали шлюб, актовий запис № 288, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 27.08.2016.

З початком повномасштабного вторгнення військ російської федерації в Україну, яке сталося 24.02.22, ОСОБА_2 був призваний до лав Збройних сил України та направлений для проходження служби у військову частину НОМЕР_2 «АДРЕСА_1», що розташована у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №5 від 21.04.22 ОСОБА_2 було зараховано до списків особового складу частини.

Вказана обставина підтверджується Довідкою командування військової частини НОМЕР_2 №831 від 17.06.22.

Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 170 від 16.06.2022, 17.05.2022 о 09.29 годині військове містечко № НОМЕР_5 АДРЕСА_1 було піддано ракетному обстрілу з боку збройних сил російської федерації, в результаті якого було частково зруйновано казарма АДРЕСА_2 , в якій проживали військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 та казарма АДРЕСА_3 , в якій проживали військовослужбовці військових частини НОМЕР_2 та НОМЕР_6 . Внаслідок ракетного удару та руйнування будівель загинули, зникли безвісти та зазнали поранень військовослужбовці військових частин НОМЕР_2 та НОМЕР_6 .

Відповідно до Сповіщення №50 (виданого 10.06.2022 за №686 командуванням військової частини НОМЕР_2 ) від 10.06.2022, ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомив ОСОБА_1 про те, що її чоловік командир гармати гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_2 рядовий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зник безвісти 17.05.2022 в смт. АДРЕСА_1 під час ракетного удару з боку країни-агресора рф.

Вказана обставина також підтверджується повідомленням керівництва ІНФОРМАЦІЯ_6 №2040 від 16.06.2022, відповідно до якого цей документ є необхідним для порушення клопотання про призначення пенсії (допомоги) і надання пільг встановлених законодавством України.

З метою оформлення відповідних документів (отримання свідоцтва про смерть чоловіка), ОСОБА_1 02.02.2023 звернулася до Шевченківського ВДРАЦС міста Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Листом №149/32.25-92 від 02.02.2023 Відділ ДРАЦС відмовив заявниці у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , оскільки нею не було надано документів, передбачених ст..17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а саме: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України).

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України № 7168 від 15.03.2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14.03.2022 року на період з 26 березня ще на 30 днів, тобто до 24 квітня включно.

Крім того, Указом Президента України № 259/2022 від 22.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2212-IX від 21.04.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Також, Законом України № 2263 від 22.05.2022 Верховна Рада України затвердила Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 17.05.2022 з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022 Верховна Рада України затвердила Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строком на 90 діб.

Законом України № 8419 від 06.02.2023 Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

До того ж, відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Частиною другою статті 319 ЦПК України визначено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 (з наступними змінами), визначено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Вказані вище нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на тимчасово окупованій території, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті в позасудовому порядку.

Як встановлено судом, подія смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відбулася ІНФОРМАЦІЯ_2 на території військового містечка № НОМЕР_5 смт. АДРЕСА_1, яке було піддано ракетному обстрілу з боку збройних сил російської федерації, в результаті якого було частково зруйновано казарми №3, в якій проживали військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 та №15, в якій проживали військовослужбовці військових частини НОМЕР_2 та НОМЕР_6 . Внаслідок ракетного удару та руйнування будівель загинули, зникли безвісти та зазнали поранень військовослужбовці військових частин НОМЕР_2 та НОМЕР_6 , до особового складу однієї з них (а саме до складу в/ч НОМЕР_2 ) був внесений ОСОБА_2 .

При розгляді даної справи суд також приймає до уваги загальновідомі факти про введення станом на 24.02.2022 на території України дії військового стану, а також те, що 17.05.2022 військове містечко АДРЕСА_4 , на території якого проходив військову службу загиблий, піддалося ракетному обстрілу, в результаті якого загинула певна кількість військовослужбовців. Також, суд приймає до уваги той факт, що станом на 16.06.2022 (дата складання Наказу командира ВЧ НОМЕР_7 № 170 «Про підсумки проведення службового розслідування»), вже було проведено розслідування та проведено всі можливі заходи по розшуку загиблих.

Даючи оцінку допустимості у даній цивільній справі наданих доказів, суд керується вимогами міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а також положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наданих суду письмових доказів вбачається, що службове розслідування завершене та ОСОБА_2 вважається таким, що безвісти зник за особливих обставин під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України.

З матеріалів справи вбачається, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , необхідне заявниці для забезпечення встановленого в Україні правового порядку регулювання правових наслідків смерті фізичної особи. В даному випадку заява до суду подана дружиною безвісно відсутнього (померлого), що відповідає вимогам ЦПК України. Слід зазначити, що судом враховані норми ст. 317 та п. 9 ст. 10 ЦПК.

З урахуванням наведеного вище, враховуючи засади добросовісності, справедливості і розумності регулювання цивільно-правових відносин, суд вважає, що факт смерті (загибелі) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який пропав безвісти за обставин, що загрожували смертю-ракетного обстрілу військове містечко АДРЕСА_4 , на території якого проходив військову службу не спростовано заінтересованою особою та підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно до п.9 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з ч. 1 ст.46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сукупність досліджених доказів дає підстави для задоволення заявлених вимог та оголошення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлим від дня його вірогідної смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_7 , під час ракетного обстрілу військового містечка АДРЕСА_1 , смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини, участю у забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, так як цей факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявниці, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 46, 47 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 4, 13, 80-81, 263-265, 273, 293-294, 315-317, 319, 354, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт НОМЕР_1 від 05.07.96), ІНФОРМАЦІЯ_7 у АДРЕСА_1.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Оскарження не зупиняє його виконання.

Копію рішення негайно надіслати до Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану міста Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_5 .

Заінтересована особа: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану міста Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: 69068, м. Запоріжжя, вул. Моторобудівників, буд.64, .

Суддя: Н.С. Звєздова