Єдиний унікальний номер судової справи: 489/7893/21
Провадження № 22-ц/812/229/23 Суддя-доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

20 лютого 2023 року м. Миколаїв Справа 489/7893/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

без участі учасників справи належним чином повідомлених про день, час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Клюєвою Іриною Станіславівною, на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2022 року, ухвалене у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., повний текст рішення складено того ж дня, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

встановив:

У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» або Товариство) звернулось до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовувало наступним.

23 червня 2019 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 871385200 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідачу на умовах строковості, зворотності, платності надано грошові кошти в сумі 3 000 грн строком на 30 днів зі сплатою 1, 57 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту. Річна процентна ставка складає 573, 05%.

Відповідно до укладених додаткових угод до кредитного договору від 30 червня 2019 року, від 02 липня 2019 року, від 04 липня 2019 року, від 08 липня 2019 року, 09 липня 2019 року, 10 липня 2019 року збільшено суму кредиту, а додатковими угодами від 23 липня 2019 року та 22 серпня 2019 року до кредитного договору, строк його виконання двічі продовжувався на 30 днів, зі сплатою 1,66 % в день від суми кредиту.

Грошові кошти ОСОБА_1 отримав шляхом перерахування суми позики на картковий рахунок. При укладенні електронного договору позики відповідач використав електронний підпис у вигляді одноразового персонального ідентифікатора, який було направлено на номер мобільного телефону вказаний ОСОБА_1 в заявці на отримання грошових коштів.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, за яким до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 871385200 від 23 червня 2019 року в сумі 19 575, 50 грн, з яких: 6 849,30 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 12 726,20 сума заборгованості за відсотками.

Відповідач належним чином не виконував умови договору, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, що станом на момент подання позовної заяви складає 23 381 грн, з яких: 6 849,30 грн - заборгованість по кредиту; 12 726,20 грн - заборгованість за відсотками; 3 805, 50 грн - штрафи та пеня.

Посилаючись на викладене, ТОВ «Онлайн Фінанс» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 871385200 від 23 червня 2019 року у розмірі 23 381,00 грн, судовий збір у розмірі 2270,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2022 року позов задоволено.

Ухвалою того ж суду від 16 серпня 2022 року за заявою ОСОБА_1 було скасоване зазначене заочне рішення місцевого суду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Онлайн Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 871385200 від 23 червня 2019 року у розмірі 23 381 грн, судовий збір у розмірі 2270 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з його доведеності позивачем.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Клюєву І.С., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просив рішення суду скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову повністю та зменшити суму витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду є неправомірним, оскільки позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів (письмових та/або електронних) перерахування грошових коштів на користь відповідача, які б відповідали вимогам процесуального закону та положенням Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 та Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів України», а відповідно суд не правильно застосував положення статей 1046, 1047 ЦК України та взагалі не застосував п.п. 1.3, 1.13, 2.14 Інструкції.

Крім того, заявник зазначав, що судом не повно та неправильно досліджені матеріали справи, внаслідок чого прийнято в якості належного та допустимого доказу укладення договору роздрукований позивачем текст договору без електронного підпису. Також судом проігноровано що матеріали справи не містять доказів видачі одноразового цифрового підпису, не надано жодної правової оцінки вказаній обставині.

Заявник звертав увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджували б наявність у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до ОСОБА_1 , відповідно право на позов взагалі відсутнє. Крім того, первинний кредитний договір було укладено 23 червня 2019 року, відповідно ТОВ «Таліон Плюс» не могло набути право вимоги до відповідача за договором факторингу укладеним у 2018 році, тобто за рік до укладення договору кредиту та не могло в подальшому відступити право вимоги позивачу ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Також заявник зазначав, що стягнута судом сума витрат на правничу допомогу не є співмірною складності справи та обсягу наданих послуг, оскільки справа є нескладною та не є співмірною ціні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилаючись на недоведеність та необґрунтованість її доводів, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В заяві поданій до апеляційного суду від 06 січня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Клюєва І.С. просила розглядати справу без участі сторони відповідача. Позивач свого представника у судове засідання апеляційного суду не направив, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце судового засідання.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 23 червня 2019 року о 14:53 год ОСОБА_1 , подав заявку ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на отримання кредиту, в якій вказав електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер телефону НОМЕР_1 , дату народження, серію та номер свого паспорта, РНОКПП, номер банківської картки.

23 червня 2019 року в електронній формі ОСОБА_1 було направлено кредитний договір №871385200 від 23 червня 2019 року.

Акцент оферти позичальником (підписання договору Одноразовим ідентифікатором) було здійснено шляхом відправлення 23 червня 2019 року позичальнику на номер НОМЕР_1, вказаний ним в заявці на отримання кредиту, одноразового персонального ідентифікатора №PF5KS533, який був введений/відправлений позичальником товариству 23 червня 2019 року о 14:55:28 год., що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а 23 червня 2019 року о 14:55:32 год. здійснено перерахування грошових коштів позичальнику.

За умовами договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 3 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4. цього Договору.

Відповідно до п. 1.2. строк дії Договору починається з моменту його укладення та становить 30 (тридцять) днів.

Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів (п. 1.3. Договору).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,57 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору (п. 1.4. Договору).

Згідно з п. 1.5. з врахуванням положень п. 1.4. Договору позичальник сплачує ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» проценти за користування кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 573, 05 відсотків річних.

Розрахунок сукупної вартості Кредиту та термін платежу зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.6. Договору).

Пунктом 2.2.2.1. Договору визначено, що позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим Договором.

У разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, товариство має право нараховувати позичальнику пеню у розмірі 1,3% (одна ціла три десятих відсотки) від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості за кредитом (п. 3.3. Договору).

Відповідно до п. 4.2 Договору сторони погоджуються, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений п. 1.3 Договору або додатковими угодами між сторонами зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 1.4 цього Договору процентна ставка менша ніж 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п. 1.4 - 1.5 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 1,70 (одна ціла сім десятих) за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту. Таким чином зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,70 розповсюджуються на весь, період фактичного користування кредитом з моменту укладення цього договору; при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого п. 1.3 Договору.

Пунктом 4.3 сторони погодили, що проценти, нараховані згідно п. 4.2 Договору після закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору, є процентами, що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами, в розумінні частини другої статті 625 ЦК України.

Згідно з положеннями графіку розрахунків до Договору сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 4 413 70 грн, яка складається з суми кредиту у розмірі 3 000 грн та нарахованих процентів - 1 413 грн, а термін платежу визначено 23 липня 2019 року.

Додатковою угодою від 30 червня 2019 року Товариством збільшено суму кредиту на суму 1 050 грн з 30 червня 2019 року на строк дії договору №871385200 від 23 червня 2019 року. Згідно з положеннями графіку розрахунків до Додаткової угоди, Договору сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 5 842,27 грн, яка складається з загальної суми кредиту у розмірі 4050 грн та нарахованих процентів - 1 792, 27 грн, а термін платежу визначено 23 липня 2019 року.

Додатковою угодою від 30 червня 2019 року Товариством збільшено суму кредиту на суму 900 грн з 30 червня 2019 року на строк дії договору №871385200 від 23 червня 2019 року. Згідно з положеннями графіку розрахунків до Додаткової угоди, Договору сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 7 067,26 грн, яка складається з загальної суми кредиту у розмірі 4950 грн та нарахованих процентів - 2 117,26 грн, а термін платежу визначено 23 липня 2019 року.

Додатковою угодою від 02 липня 2019 року Товариством збільшено суму кредиту на суму 100 грн з 02 липня 2019 року на строк дії договору №871385200 від 23 червня 2019 року. Згідно з положеннями графіку розрахунків до Додаткової угоди, Договору сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 7 200,23 грн, яка складається з загальної суми кредиту у розмірі 5050 грн та нарахованих процентів - 2 150, 23 грн, а термін платежу визначено 23 липня 2019 року.

Додатковою угодою від 04 липня 2019 року Товариством збільшено суму кредиту на суму 250 грн з 04 липня 2019 року на строк дії договору №871385200 від 23 червня 2019 року. Згідно з положеннями графіку розрахунків до Додаткової угоди, Договору сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 7 524, 71 грн, яка складається з загальної суми кредиту у розмірі 5300 грн та нарахованих процентів - 2 224, 71 грн, а термін платежу визначено 23 липня 2019 року.

Додатковою угодою від 04 липня 2019 року Товариством збільшено суму кредиту на суму 300 грн з 04 липня 2019 року на строк дії договору №871385200 від 23 червня 2019 року. Згідно з положеннями графіку розрахунків до Додаткової угоди, Договору сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 7 914, 20 грн, яка складається з загальної суми кредиту у розмірі 5600 грн та нарахованих процентів - 2 314, 20 грн, а термін платежу визначено 23 липня 2019 року.

Додатковою угодою від 04 липня 2019 року Товариством збільшено суму кредиту на суму 300 грн з 04 липня 2019 року на строк дії договору №871385200 від 23 червня 2019 року. Згідно з положеннями графіку розрахунків до Додаткової угоди, Договору сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 8 303, 69 грн, яка складається з загальної суми кредиту у розмірі 5900 грн та нарахованих процентів - 2 403,69 грн, а термін платежу визначено 23 липня 2019 року.

Додатковою угодою від 08 липня 2019 року Товариством збільшено суму кредиту на суму 200 грн з 08 липня 2019 року на строк дії договору №871385200 від 23 червня 2019 року. Згідно з положеннями графіку розрахунків до Додаткової угоди, Договору сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 8 550,79 грн, яка складається з загальної суми кредиту у розмірі 6 100 грн та нарахованих процентів - 2 450,79 грн, а термін платежу визначено 23 липня 2019 року.

Додатковою угодою від 09 липня 2019 року Товариством збільшено суму кредиту на суму 250 грн з 09 липня 2019 року на строк дії договору №871385200 від 23 червня 2019 року. Згідно з положеннями графіку розрахунків до Додаткової угоди, Договору сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 8 855,81 грн, яка складається з загальної суми кредиту у розмірі 6 350 грн та нарахованих процентів - 2 505,81 грн, а термін платежу визначено 23 липня 2019 року.

Додатковою угодою від 09 липня 2019 року Товариством збільшено суму кредиту на суму 200 грн з 09 липня 2019 року на строк дії договору №871385200 від 23 червня 2019 року. Згідно з положеннями графіку розрахунків до Додаткової угоди, Договору сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 9 099,77 грн, яка складається з загальної суми кредиту у розмірі 6 550 грн та нарахованих процентів - 2 549,77 грн, а термін платежу визначено 23 липня 2019 року.

Додатковою угодою від 10 липня 2019 року Товариством збільшено суму кредиту на суму 300 грн з 10 липня 2019 року на строк дії договору №871385200 від 23 червня 2019 року. Згідно з положеннями графіку розрахунків до Додаткової угоди, Договору сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 9 461 грн, яка складається з загальної суми кредиту у розмірі 6 850 грн та нарахованих процентів - 2 611 грн, а термін платежу визначено 23 липня 2019 року.

Додатковою угодою від 23 липня 2019 до Договору визначено, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов Договору на підставі його звернення продовжено строк користування кредитом на 30 днів та починаючи з 23 липня 2019 року зі сплатою 1,66 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

Відповідно до додаткової угоди від 22 серпня 2019 до Договору, у зв`язку з неможливістю виконання відповідачем умов договору на підставі його звернення було продовжено строк користування кредитом на 30 днів з 22 серпня 2019 року зі сплатою 1,66 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на виконання умов договору перерахувало позичальнику зазначені грошові кошти, що підтверджується платіжними дорученнями № 0е-41е5-а771-b200с6сb6420 від 23 червня 2019 року, №82flаа06-45а9-4df4-971d-b17bf3f07fd8 від 30 червня 2019 року, №82сddасс-4с79-4476-bfb2-1сеd9d682438 від 30 червня 2019 року, №0bb8bd7с-37а9-44b1-9798-4с4еа562е494 від 02 червня 2019 року, №dсfас8b0-сааf-4600-а2b4-dсd1b26а7аd6 від 04липня 2019 року, №1еа59а92-9bb4-4f21-а3еd-33d384427еb1 від 04 липня 2019 року, №832299с8-8f17-4959-b172-2383d28d77а9 від 04 липня 2019 року, № 5с59df3b-d729-49bf-b0са-с52d44fdе9b4 від 08 липня 2019 року, №54а5d7е4-7174-43d7-аеfа-d035fbfаb888 від 09 липня 2019 року, №64с08bf2-е929-434с-b90а-3с2dd049160е від 09 липня 2019 року та №bdbс11е5-0еее-4b86-906f-а17193143b17 від 10 липня 2019 року.

Отже, наведені обставини свідчать про укладення між сторонами кредитного договору № 871385200, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало ОСОБА_1 кредит у загальній сумі 6 850 грн зі сплатою 1,57 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, строком на 30 календарних днів.

У зв`язку із неможливістю позичальника виконати зобов`язання, сторони дійшли згоди про продовження строку на який був наданий кредит на 30 днів. Згідно п. 3 цієї угоди починаючи з 23 липня 2019 року ОСОБА_1 зобов`язаний був сплачувати за кредитом 1,66 % в день від суми кредиту, згідно Додаткової угоди від 23 липня 2019 року.

Відповідно до додаткової угоди від 22 серпня 2019 року у зв`язку із неможливістю позичальника виконати зобов`язання, сторони дійшли згоди про продовження строку на який був наданий кредит на 30 днів. Згідно п. 3 цієї угоди починаючи з 22 серпня 2019 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,66 % в день від суми кредиту згідно цієї Додаткової угоди.

В подальшому згідно Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором № 871385200 від 23 червня 2019 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс».

05 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» і ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, за яким згідно реєстру прав вимоги № 2 від 04 листопада 2020 року на умовах Договору клієнт -ТОВ «Таліон Плюс» відступило фактору - ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» право вимоги до боржника ОСОБА_1 .

Як вбачається з розрахунку заборгованості, заборгованість позичальника за вищевказаним кредитним договором складає 6 849,30 грн. по тілу кредиту, 12726,20 грн заборгованість по процентам та 3 805,50 грн. -штрафи та пеня.

Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» зазначало, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання щодо сплати заборгованості, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом.

Відповідно до частин першої, другої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі, що переглядається, кредитний договір укладений у формі електронного документу, із застосуванням електронного підпису, для укладення якого позичальник подав відповідну заявку на кредит на сайті ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», в якій вказав свої персональні дані, зокрема прізвище, ім`я, по-батькові, номер телефону, адресу електронної пошти, паспортні дані, ідентифікаційний номер, номер банківської картки для перерахування коштів, що підтверджується відповідною роздруківкою з сайту.

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

Отже заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Таким чином договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем не був би укладений. Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи відповідача у цій частині.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, не доведено, що він не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Факт отримання грошових коштів на зазначений картковий рахунок у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 23 червня 2019 року, відповідач не спростував.

Вищезазначене підтверджує факт отримання кредитних коштів у відповідності до вимог укладеного договору.

З наданої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором вбачаються розпис нарахованої заборгованості. З розрахунку ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на дату продажу права вимоги 03 грудня 2019 року слідує, що за кредитним договором № 871385200 від 23 липня 2019 року укладеним з ОСОБА_1 були проведені оплати 23 липня 2019 року у сумі 2 611 грн. та 22 серпня 2019 року - 3 412 грн.

Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований та не оспорювався. Апеляційна скарга не містить доводів про необґрунтованість такого розрахунку.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що, вирішуючи спір, суд правомірно задовольнив позов.

Колегія суддів відхиляє твердження заявника щодо ненадання позивачем доказів отримання позичальником коштів за кредитним договором, оскільки на його думку платіжні доручення не містять всіх відміток про виконання цих платіжних документів банком платника.

Згідно пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24 травня 1995 року №88 та пункту 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На виконання вищевказаних норм закону та в обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем надано суду документи щодо підтвердження надання кредиту позичальнику, які складені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: кредитний договір, який містить підписи обох сторін і в кредитних правовідносинах є первинним бухгалтерським документом; картку рахунку позичальника № НОМЕР_2 щодо наданої суми кредиту; платіжні доручення про проведені транзакції. До відзиву на апеляційну скаргу позивачем були надані суду платіжні доручення (заяви) на переказ та зарахування грошових коштів на банківську карту відповідача, з відмітками оплачено, з печаткою та підписами директора АТ КБ «ПриватБанк».

Дані платіжні доручення містять прізвище одержувача - ОСОБА_1 , номер кредитного договору 871385200 від 23 червня 2019 року та суми кредиту.

Заявник жодним чином не спростував недостовірність даних документів, жодних клопотань про витребовування з АТ КБ «Приватбанк» фактичних даних щодо дійсності цих платіжних доручень, факту відсутності перерахування коштів саме на його платіжну картку, відсутність в нього карткового рахунку даного банку суду не заявляв, а в силу вимог змагальності цивільного процесу саме на нього покладається обов`язок спростування, наданих позивачем доказів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не перевірив наявність у позивача права вимагати стягнення заборгованості по кредитному договору від 23 червня 2019 року, який не надав будь - яких договорів відступлення права вимоги, факторингу тощо, які б підтверджували продаж нібито заборгованості відповідача перед ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» є безпідставними.

Позивач до відзиву на апеляційну скаргу на підтвердження своїх доводів надав суду договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» щодо відступлення останньому прав вимог за кредитними договорами, додаткову угоду №19 від 28 листопада 2019 року, між тими самими сторонами, яким строк закінчення зазначеного договору визначено 31 грудня 2020 року, витяг з реєстру прав вимоги № 55 від 03 грудня 2019 року, за яким відступлено на умовах зазначеного договору факторингу право вимоги за кредитним договором № 871385200 від 23 червня 2019 року. Отже, позивач довів відступлення ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» права вимоги ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором від 23 червня 2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 .

Крім того, предметом апеляційного перегляду є визначений розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання.

У питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у справі № 922/445/19, де серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19 та № 910/16803/19.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) також акцентувала увагу на те, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Таким чином суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалося від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

З матеріалів справи видно, що 19 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Адвокатським об`єднанням «Альма Теміс» укладено договір про надання професійної правової допомоги. З копії Додаткової угоди №36 до Договору про надання правової допомоги від 08 листопада 2021 року слідує про доручення адвокатському об`єднанню надання юридичної допомоги по справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором.

Згідно копій свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та довіреності від 18 жовтня 2021 року адвокат Юхименко Ю.Ю. надавав правову допомогу ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

Відповідно до копії Протоколу погодження видів правової допомоги та договірної ціни та акту приймання-передачі наданих послуг (з описом наданих послуг та їх вартості) від 09 листопада 2021 року загальна вартість наданих послуг складає 2 500 грн.

Згідно копії платіжного доручення №798 від 11 листопада 2021 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплачено 2 500,00 грн за договором про надання правової допомоги від 19 жовтня 2021 року.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем подавалося клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу у місцевому суді.

Ураховуючи викладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для зміни рішення суду першої інстанції та зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування або зміни оскарженого судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Клюєвою Іриною Станіславівною, залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Т.Б. Кушнірова

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 20 лютого 2023 року.