Справа № 489/3536/22
Провадження № 2/489/657/23
РІШЕННЯ

Іменем України

22 лютого 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Костюченко Г.С.,

із секретарем судових засідань - Ревицькою Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миклаївській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії за віком,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії за віком у розмірі 15376 грн. 69 коп. Мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі заяви ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії за віком від 03.06.2020 року, останньому призначено пенсію за віком в розмірі 2013,68 грн., починаючи з 21.11.2019 року, з урахуванням загального страхового стажу 26 років 04 місяці 01 день.

Проте, за результатами перевірки, проведеної Головним управлінням, щодо факту роботи відповідача в Управлінні з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Миколаївської облдержадміністрації та в Управлінні з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Миколаївської обласної державної адміністрації за період з 11.09.1998 р. по 31.01.2004 р. та було складено довідку підтвердження факту роботи від 03.07.2020 р. № 2423, в якій зазначено, що у ході звірення відомостей про прийом та звільнення з роботи ОСОБА_1 , що зазначені в трудовій книжці від 11.09.1998 р. № НОМЕР_1 з відомостями, що містяться в книзі наказів за період з 02.09.1998 р. по 22.04.1999 р., з 06.10.2003 р. по 14.01.2004 р. встановлено, що: у Книзі наказів начальника управління з питань НС та ЦЗН Миколаївської облдержадміністрації за період з 02.09.1998 р. по 22.04.1999 р., відсутній наказ від 11.09.1998 р. №197 про прийняття ОСОБА_1 на посаду сторожа господарського забезпечення; у Книзі наказів начальника головного управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Миколаївської обласної державної адміністрації, за період з 06.10.2003 р. по 14.01.2004 р., відсутній наказ від 13.01.2004 р. №6 про звільнення з посади ОСОБА_1 з 13.01.2004 р.

Таким чином, було встановлено, що із страхового стажу відповідача необхідно виключити період з 15.05.1999 р. по 31.12.2003 р., в результаті чого страховий стаж склав всього 21 рік 08 місяці 15 днів, який є меншим за необхідний для призначення пенсії (26 років) та у результаті чого, у відповідача за період з 21.11.2019 р. по 31.07.2020 р., виникла переплата пенсії у розмірі 15 376,69 грн., яка була йому виплачена безпідставно.

Від відповідача надійшов відзив, у якому він просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, зазначив, що не згодний з позовною заявою, вважає вимоги безпідставними, оскільки відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодування надміру виплаченої суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі не повідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів. При цьому, позивачем була допущена помилка, а саме період часу з 11.09.1998 р. по 14.05.1999 р. (8 місяців та 3 дні) зарахований двічі, як час проходження служби військової так і час роботи на підприємстві.

За такого, страховий стаж було збільшено на 8 місяців 3 дні. Таким чином, нарахування помилкової пенсії було здійснено саме з вини пенсійного фонду, а з боку відповідача не було недобросовісної поведінки. Крім того, позивач звернувся до суду 05.12.2022 р. з позовними вимогами про стягнення з відповідача переплати пенсії за період з 21.11.2019 р. по 31.07.2020 р. у розмірі 15 376,69 грн. При цьому загальний строк позовної давності встановлений у три роки закінчив свій перебіг 21.11.2022 р. За такого позивач фактично пропустив строк на звернення до суду і не просив його поновити.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.12.2022 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.01.2023 р. суд ухвалив провадження у цивільній справі проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Позивач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав просив відмовити в задоволенні позову ув`язку з безпідставністю.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності представника позивача, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову та наданого відповідачем відзиву на позовну заяву, пояснень відповідача.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, вислухавши відповідача, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що з Головним управлінням, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.06.2020 р., було призначено пенсію за віком в розмірі 2013,68 грн., починаючи з 21.11.2019 р., з урахуванням того, що загальний стаж склав 26 років 04 місяці 01 день.

При подачі заяви про призначення пенсії відповідачем були надані: трудова книжка НОМЕР_1 від 11.09.1998 р., військовий квиток серії НОМЕР_2 від 09.03.2010 р., індивідуальні відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на ім`я заявника.

На підставі статті 64 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі -Закон України № 1058-IV), позивачем було проведено перевірку факту роботи відповідача в Управлінні з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Миколаївської облдержадміністрації та в Управлінні з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Миколаївської обласної державної адміністрації за період з 11.09.1998 р. по 31.01.2004 р.

За результатами перевірки було встановлено, що: у Книзі наказів начальника управління з питань НС та ЦЗН Миколаївської облдержадміністрації за період з 02.09.1998 р. по 22.04.1999 р., відсутній наказ від 11.09.1998 р. №197 про прийняття ОСОБА_1 на посаду сторожа господарського забезпечення; у Книзі наказів начальника головного управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Миколаївської обласної державної адміністрації, за період з 06.10.2003 р. по 14.01.2004 р., відсутній наказ від 13.01.2004 р. №6 про звільнення з посади ОСОБА_1 з 13.01.2004 р.

Таким чином, було встановлено, що із страхового стажу відповідача необхідно виключити період з 15.05.1999 р. по 31.12.2003 р., в результаті чого страховий стаж склав всього 21 рік 08 місяці 15 днів, який є меншим за необхідний для призначення пенсії (26 років) та у результаті чого, у відповідача за період з 21.11.2019 р. по 31.07.2020 р., виникла переплата пенсії у розмірі 15 376,69 грн.

10.08.2020 р. Головним управлінням прийнято рішення №4 про взяття на облік переплати, яким виключено із загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 15.05.1999 р. по 31.12.2003 р. та скасовано рішення про призначення пенсії за віком з 21.11.2019 р. оскільки страховий стаж складає всього 21 рік 08 місяців 15 днів, який є меншим за необхідний для призначення пенсії за віком.

Статтею 46 Конституції України гарантується право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсії, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання недостовірних даних чи їх приховування, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14.

Згідно з частиною першою статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплаченої пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно допункту 3 Порядку повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 15.05.2003№374/7695 (далі Порядок), суми пенсій, виплачені надміру в наслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку (пункт 4 Порядку).

Зі змісту пункту 3 Порядку вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналогічна позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 22.01.2014 у справі № 6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

У § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, саме позивач повинен довести, що відповідач надав завідомо неправдиві дані, які стали підставою для призначення пенсії.

В свою чергу, при поданні заяви до Управління ПФУ, відповідач надав усі необхідні документи для встановлення наявності підстав для призначення пенсії, будь-яких доказів, які б свідчили про надання відповідачем завідомо неправдивих даних або зловживань з його боку, позивачем надано не було.

Враховуючи вищевикладене, вимоги діючого законодавства, та недоведеність позивачем факту зловживань з боку відповідача під час надання документів для отримання пенсії за віком, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись статтями4,19,141, 158,263-265 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Миклаївській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії за віком - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Г.С. Костюченко

Повний текст судового рішення складено «22» лютого 2023 року.