Справа № 523/9594/16-ц
Провадження №2/523/1263/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

за участю позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника позивача адвоката - Досковського В.Г..

представника відповідача, адвоката - Чепелєва О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю членів сім`ї, визначення часток у праві спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог та рух справи.

11 липня 2016р. в Суворовський районний суд м.Одеси надійшов позов ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю членів сім`ї, визначення часток у праві спільної сумісної власності.

В обґрунтування заявлених позовних позивач посилався на наступні обставини.

Так з 1995 р. ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Двадцять п`ятого червня 1998 року у нас народився син - ОСОБА_1 , який є інвалідом-дитинства.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.06.2003 p., виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, ОСОБА_3 набув у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.06.2003 p., виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули у спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_2 .

21 вересня 2004р. між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено з ПП «Прогрес-Риелтор» договір інвестування № БАЛ-1-52, предметом якого було інвестування грошей у будівництво квартири АДРЕСА_3 . Відповідно до умов договору інвестування № БАЛ-1-52 від 21.09.2004 р. розмір першого інвестиційного внеску, який мав бути сплачений після підписання договору, становив 85 % від суми договору, що складало 121 547,75 грн.

19 жовтня 2004 р. на підставі договору купівлі-продажу було продано належну ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві власності в рівних частках квартиру АДРЕСА_2 за суму еквівалентну 24 000 доларів США, що станом момент укладення угоди згідно курсу НБУ дорівнювало 127 440 грн.

Отримані від продажу зазначеної квартири кошти, які належали виключно ОСОБА_2 та її синові ОСОБА_1 , були використані для оплати першого інвестиційного внеску за договором інвестування № БАЛ-1 -52 від 21.09.2004 р.

Решту інвестиційних внесків за договором інвестування в розмірі 15 % вартості квартири були сплачені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за спільні кошти під час проживання однією сім`єю.

25 червня 2009 року виконавчим комітетом Одеської міської ради було видано свідоцтво про право власності, яким було засвідчено, що квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_3 , в рівних частках кожному на праві спільної часткової власності.

Згідно з ч. 2,4 ст. З СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані зальним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

При визначенні члена сім`ї, суди повинні враховувати також положення ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», про що вказується в п. 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» до членів сім`ї відносяться особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, в тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

З огляду на зазначені приписи СК України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зокрема в період з 2004 по 2009 р. р. вважалися членами сім`ї.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю.

Також ст. 175 СК України визначено, що майно, набуте батьками і дітьми за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Аналогічне зазначено в п. 17 Постанові Пленуму Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5.

За наведених обставин ОСОБА_2 уважає, що квартира АДРЕСА_3 , є її ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спільною сумісною власністю, оскільки була набута за спільні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також кошти, отримані від продажу спільної квартири АДРЕСА_2 ,

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 372 ЦК України, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Істотне значення для визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 мають вказані обставини участі співвласників у грошових витратах по договору інвестування № БАЛ-1-52 від 21.09.2004 р.

Так, сплата першого інвестиційного внеску у розмірі 85 % суми договору інвестування була здійснена за рахунок ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_1 грошових коштів, отриманих від продажу квартири АДРЕСА_2 , обумовлює належність позивачці та сину частки в розмірі 85/200 (або 17/40) частин квартири коленому.

Сплата інших 15 % суми інвестиційного договору була здійснена ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із спільних коштів, отриманих нами за час проживання однією сім`єю, обумовлює розмір з ОСОБА_3 часток у квартирі в розмірі 15/200 (або 3/40) частин кожному.

Приймаючи до уваги наведені вище доводи, з урахуванням приписів п. 2 ч. 2 ст. 372 ЦК України розмір часток співвласників у квартирі АДРЕСА_3 , виходячи з грошових внесків кожного члена сім`ї у вартість квартири, має дорівнювати:

- ОСОБА_2 - 20/40 (17/40 + 3/40) або 1/2 частина квартири;

- ОСОБА_1 - 17/40 частин квартири;

-ОСОБА_3 - 3/40 частин квартири.

На підставі викладеного, позивач просить:

1. визнати квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 77,8 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м, спільною сумісною власністю ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

2. Визначити частки сторін у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 , а саме:

-визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 ;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на 17/40 частин квартири АДРЕСА_3 ;

-у власності ОСОБА_3 залишити 3/40 частини квартири АДРЕСА_3 .

З. Стягнути з ОСОБА_3 на мою користь понесені по справі судові витрати. (Т.1, а.с. 1-3)

Заочним рішенням суду від 04 грудня 2017р. позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю членів сім`ї, визначення часток у праві спільної сумісної власності були задоволені у повному обсязі. (Т.1, а.с. 95-98)

03 липня 2020р. до суду надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 04 грудня 2017р.. (Т.1, а.с. 111-118)

Ухвалою суду від 13 липня 2021р. судом було скасовано заочне рішення суду від 04 грудня 2017р. та призначено підготовче судове засідання. (Т.1, а.с. 227-228)

Ухвалою суду від 25.11.2021р. судом було закрите підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. (Т.1, а.с. 238)

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також їх представник адвокат Досковський В.Г. підтримали позовні вимоги у повному обсязі, а також підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві. Так позивачі стверджували, що кошти у розмірі 24000 доларів США, які були отримані від продажу квартири АДРЕСА_2 були використані в якості внеску за договором інвестування № БАЛ-1-52 від 21.09.2004 р. на придбання квартири АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , а також його представник адвокат Чепелєв О.І. позовні вимоги не визнали у повному обсязі, а також пояснили, що квартира АДРЕСА_3 була придана за спільні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. В той же час, ОСОБА_3 не порушував права малолітнього на той час ОСОБА_1 , оскільки перед продажем квартири АДРЕСА_2 подарував сину ОСОБА_1 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

З 1995 року по травень 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, права та обов`язки один до одного, разом проживали. Під час проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_1 .

Вищевказані обставини були встановлені рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 квітня 2017 року у справі № 523/9451/15-ц (апеляційне провадження № 22-ц/785/635/17), за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства. (Т.1, а.с. 56-57)

Окрім того, даний факт не заперечував відповідач ОСОБА_4 .

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 червня 2003 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . (Т.1, а.с. 8)

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 червня 2003 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, на праві спільної часткової власності в рівних частках належала квартира АДРЕСА_2 . (Т.1, а.с. 8-11)

Судом встановлено, що у 2004р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вирішили покращити умови проживання та придбати іншу квартиру.

З цією метою вони вирішили продати належну ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 .

19.08.2004 р., реалізовуючи намір позивачів на продаж належної їм квартири АДРЕСА_2 , відповідач ОСОБА_3 , діючи від імені ОСОБА_2 , отримав від ОСОБА_5 в рахунок часткової оплати вартості квартири суму, еквівалентну 2 400 доларів США, при цьому загальна вартість квартири, за яку покупець погодився її придбати, становила суму, еквівалентну 24 000 доларів США. При оформленні договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_6 зобов`язалась доплатити продавцям суму, еквівалентну 21 600 доларів США. (Т.1, а.с. 14)

21 вересня 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали з ПП «Прогрес-Риелтор» договір інвестування № БАЛ-1-52, предметом якого було інвестування грошей у будівництво квартири АДРЕСА_3 . (Т.1, а.с. 53-55)

Того ж дня, 21.09.2004 р., ОСОБА_2 звернулась до Приморської райадміністрації Одеської міської ради з заявою про надання згоди на відчуження частки квартири, належної її малолітньому сину ОСОБА_1 , в тому числі, у зв`язку з укладенням договору інвестування будівництва двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_4 . (Т.1, а.с. 12)

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 3254 від 30.09.2004р. було вирішено:

1. Дозволити гр. ОСОБА_2 вчинити правочин щодо відчуження 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 загальною площею -50,9кв.м., яка належить малолітньому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

2.Правочин вчинити за умови одночасного придбання 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_5 загальною площею - 41.5 кв.м на ім`я малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3.Зобов`язати гр. ОСОБА_2 надати до районної адміністрації копію договору придбаного житла. (Т.1, а.с. 13)

09.10.2004 року ОСОБА_2 , яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Савіною К.П., р/н 3-2901 продали ОСОБА_6 належну їм квартиру АДРЕСА_2 . (Т.1, а.с. 15-16)

В судовому засіданні було встановлено, що фактично квартира АДРЕСА_2 була продана за суму 24000 доларів США, тобто ОСОБА_6 первісно в якості завдатку передала суму у розмірі 2 400 доларів США, а далі передала суму у розмірі 21 600 доларів США. Факт продажу квартири за 24000 доларів США підтверджується також поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 .

В процесі розгляду справи судом встановлено, що Суворовським районним судом м.Одеси розглядалась цивільна справа №523/19214/13-ц за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , приватного підприємства «Прогрес-Риелтор», виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , про визнання договору удаваним, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності, визнання недійсним договору, зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , третя особа Перша одеська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування удаваним.

Під час розгляду справи судом було встановлені наступні обставини:

Так, 09.10.2004р. ОСОБА_2 , яка діяла у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продала кв. АДРЕСА_2 (а.с. 15). Продаж квартири було здійснено за 35 011 грн.

У той же день, 09.10.2004р. ОСОБА_4 подарував за нотаріально посвідченим договором малолітньому ОСОБА_1 1/2 частину належної йому квартири АДРЕСА_1 (а.с. 260, 261).

За положеннями ст. 18 Закону України „Про охорону дитинства" держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні - ч.2 ст.2 цього Закону.

Таким чином, надаючи дозвіл ОСОБА_2 на вчинення правочину щодо відчуження 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за умови одночасного придбання 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , цілком правомірно, із додержанням визначеної процедури (а.с. 75-101), визначивши, що при цьому житлові права малолітньої особи порушені не будуть, дитина житла позбавлена не буде, навіть тимчасово.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Оскільки ОСОБА_2 не довела наявності відповідного дозволу органу опіки та піклування на відчуження 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 за умови придбання майнових прав на кв. АДРЕСА_6 , а як вбачається з розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.09.2004р. за № 3254 з його п.4 вказане розпорядження є недійсним при зміні умов та адрес, визначених Приморською районною адміністрацією, тому підстав застосовувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі, у суду зокрема немає правової підстави.

На підставі викладеного, суд вирішив позов ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , приватного підприємства «Прогрес-Риелтор», виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , про визнання договору удаваним, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності, визнання недійсним договору - залишити без задоволення в повному обсязі, а також зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , третя особа Перша одеська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування удаваним - залишити без задоволення в повному обсязі. (Т.1, а.с. 139-141)

Вищевказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 29.08.2017р., а також постановою Верховного суду від 31.01.2019р. (Т.1, а.с. 141-145)

В даному випадку суд звертає увагу на наступні норми законодавства.

Так станом на 09.10.2004р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був малолітньою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 СК України батьки і діти, зокрема ті, які спільно проживають, можуть бути самостійними власниками майна.

Частиною 1 ст. 177 СК України встановлено, що батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

У відповідності до ч. 4 ст. 177 СК України (редакція станом на 04.08.2013р). дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Отже, саме батьки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за згодою органу опіки та піклування вирішили продати належну малолітньому ОСОБА_1 -1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , за умови одночасного придбання 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

В даному випадку договір дарування, згідно якого ОСОБА_3 подарував малолітньому ОСОБА_1 1/2 частину належної йому квартири АДРЕСА_1 не визнаний таким, що порушує права малолітньої особи та є дійсним.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив належність йому на час розгляду справи 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що 11 жовтня 2004 р. - наступного робочого дня після укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 на виконання умов договору інвестування № БАЛ-1-52 від 21.09.2004 р. на рахунок ПП «Прогрес-Риелтор» ОСОБА_3 було сплачено перший внесок в розмірі 121 547,45 грн., що складало 85 % від суми договору, про що свідчить квитанція № 40002175 від 11.10.2014 р. (Т.1, а.с. 19)

В судовому засіданні також встановлено сплата інвестиційного внеску за договором інвестування № БАЛ-1-52 від 21.09.2004 р. була здійснена у тому числі за рахунок продажу квартири АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_3 не заперечував того факту, що він отримав від ОСОБА_2 суму у розмірі 12000 доларів США за те, що він подарував 1/2 частину належної йому квартири АДРЕСА_1

В той же час, він пояснив, що на виконання договору інвестування № БАЛ-1-52 від 21.09.2004 р. на рахунок ПП «Прогрес-Риелтор» ОСОБА_3 ним внесені було кошти, які йому належали особисто.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно ст. 175 СК України майно, набуте батьками і дітьми за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Отже, оскільки в результаті продажу 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , яка належала малолітньому ОСОБА_1 він отримав у власність 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , то кошти, отримані в результаті продажу квартири перестали бути об`єктом спільної сумісної власності малолітньої дитини та батьків.

На підставі викладеного, суд проходить до висновку, що після отримання коштів за продаж квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мали право самостійно розпорядитись коштами, які отримали за належну малолітньому 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 .

В даному випадку, факт внесення даних коштів у рахунок придбання квартири АДРЕСА_3 , не створює спільну сумісну власність батьків та дитини на вищевказане майно.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3

щодо визнання квартири АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ;

визнання за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 ;

щодо визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на 17/40 частин квартири АДРЕСА_3 ;

щодо визнання за ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 право власності на 3/40 частини квартири АДРЕСА_3 необхідно залишити без задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2,5,10,12,258-259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3

щодо визнання квартири АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ;

визнання за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 ;

щодо визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на 17/40 частин квартири АДРЕСА_3 ;

щодо визнання за ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 право власності на 3/40 частини квартири АДРЕСА_3

залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 10.03.2023