КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 22-ц/824/4773/2023 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І. (суддя-доповідач), Сушко Л.П., Суханової Є.М.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 24 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Ю.Ес.Ай.», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 03 лютого 2020 року у с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області на перехресті вул. Соборної та вул. Шалімова, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», у зв`язку з чим позивач звертався до вказаної страхової компанії з приводу виплати страхового відшкодування, проте остання повідомила позивачу, що розмір страхового відшкодування за результатами експертизи склав 12 456 грн. При цьому ОСОБА_2 виплачено позивачу суму франшизи в розмірі 2600 грн.

Позивач не погоджуючись з розміром страхового відшкодування звернувся до судового експерта Петрушанко В.Ф., згідно звіту якого розмір матеріального збитку завданого автомобілю «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 склав 50 459,74 грн. Вартість послуг експерта склала 3 900 грн.

Як зазначає позивач, у зв`язку із заявою страхової компанії про те, що вищевказаний експертний висновок складено за відсутності їх письмового повідомлення, позивачем було запропоновано відповідачу здійснити повторний огляд пошкодженого автомобіля позивача.

Як стало відомо позивачу, згідно звіту про визначення матеріального збитку вартість матеріального збитку з врахуванням зносу становить 37 860,78 грн., а розмір страхового відшкодування за повідомленням відповідача за вирахуванням суми франшизи склав 32 206,53 грн., та був виплачений позивачу.

Позивач не погоджується з вказаним розміром страхового відшкодування, та просить стягнути з відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 18 253,21 грн., моральну шкоду в розмірі 35 000 грн., а також витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 3 900 грн., витрати пов`язані з використанням громадського транспорту та таксі для переміщення та огляду пошкодженого транспортного засобу в розмірі 6 392,40 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 12 980 грн. та судовий збір.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 24 січня 2022 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаними рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що звіт про оцінку матеріального збитку наданий відповідачем був проведений з порушеннями, а тому не може бути врахований судом.

При цьому наданий позивачем висновок експерта є належним доказом.

Зауважує, що відповідач повідомлявся про проведення огляду судовим експертом та не з`явився, що було встановлено місцевим судом, а тому підстав для не прийняття вказаного доказу не вбачає.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що страхова компанія виконала свої зобов`язання перед позивачем належним чином та в повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що автомобіль марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 належить позивачу (а.с.14).

03 лютого 2020 року у с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області на перехресті вул. Соборної та вул. Шалімова, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 36-37).

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1 на момент скоєння ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» (а.с.19). Згідно полісу №АО/2404519 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130 000 грн., розмір франшизи - 2 600 грн.

20 травня 2020 року винний у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_2 сплатив на рахунок позивача суму франшизи в розмірі 2 600 грн., що підтверджується відповідною випискою з банку (а.с.65).

Представником ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» у відзиві, за результатами експертизи проведеної ТОВ «Експертно-Асистуюча Комапнія «Фаворит» визначено суму страхового відшкодування позивачу в розмірі 12 456 грн.

Згідно висновку експертного дослідження судового експерта Петрушанко В.Ф. №60 від 27.04.2020, складеного за замовленням позивача, вартість матеріального збитку завданого позивачу складає 50 459,74 грн. (а.с.48). Вартість експертного дослідження склала 3900 грн., що підтверджується актом №60 виконаних робіт від 27.04.2020 та квитанцією про оплату вказаної суми позивачем №24 від 27.04.2020.

З листа позивача від 04 травня 2020 року адресованого відповідачу вбачається, що він завчасно повідомляв страхову компанію про здійснення огляду та проведення експертного дослідження пошкодженого автомобіля позивача, а саме оператора страхової компанії в телефонному режимі, проте представник страхової компанії на огляд не з`явився, у зв`язку з чим позивачем повідомлено відповідача про здійснення повторного огляду пошкодженого автомобіля позивача з наступним повідомленням позивача та надання відповідного експертного висновку (а.с.64).

Згідно листа ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» №51-2937 від 20 травня 2020 року, направленого позивачу за фактом здійснення 15 травня 2020 року додаткового огляду пошкодженого автомобіля позивача та складеного ТОВ «Експертно-Асистуюча Комапнія «Фаворит» на його підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку №18638 від 15 травня 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 80 620,28 грн., коефіцієнт зносу 70%, вартість матеріального збитку завданого позивачу становить 37 860,78 грн. (а.с.87), у зв`язку з чим розраховано суму страхового відшкодування в розмірі 32 206,53 грн.

Сторонами не заперечувався той факт, що в обох випадках огляду автомобіля позивача страховиком був присутнім або позивач, або його представник.

ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» виплатило позивачу страхове відшкодування двома траншами в розмірі 12 206,53 грн. та 20 000 грн., що підтверджується виписками з особового банківського рахунку позивача від 24 червня 2020 року та від 25 червня 2020 року (а.с.94).

У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки(пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, у разі звернення потерпілого до страховика винної особи у ДТП, страховик має виплатити потерпілому страхові відшкодування у розмірі ліміту страхових виплат, передбачених договором, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем визнається той факт, що на нього покладено обов`язок, щодо відшкодування ремонту пошкодженого автомобіля позивача з урахуванням фізичного зносу деталей.

При цьому, між сторонами виник спір з приводу розміру такого відшкодування.

ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» здійснило регламенту виплату в розмірі 32 206,53 грн., визначену на підставі звіту ТОВ «Експертно-Асистуюча Комапнія «Фаворит» про визначення вартості матеріального збитку від 15 травня 2020 року.

Згідно висновку експертного дослідження судового експерта Петрушанко В.Ф. від 27 квітня 2020 року вартість матеріального збитку завданого позивачу складає 50 459,74 грн.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

При цьому, слушними є доводи апеляційної скарги з приводу наявності обставин, які вказують на неможливість прийняття наданого відповідачем звіту на підтвердження спірної суми виплати, зокрема використання оцінювачем ТОВ «Експертно-Асистуюча Комапнія «Фаворит» інформації «Бюлетеня автотоварознавця» у редакції від 11 лютого 2020 року, яка втратила свою актуальність станом момент складення звіту(18 травня 2020 року) та проведення повторного огляду транспортного засобу (15 травня 2020 року).

Судовий експерт Петрушанко В.Ф. в свою чергу використовував інформацію «Бюлетеня автотоварознавця» у редакції від 23 квітня 2020 року, що відповідно вказує на те, що інформація являлась актуальною.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів під час дослідження слід використовувати актуальну на дату оцінки редакцію джерела інформації чи версію програми.

Крім того, колегією суддів встановлено, що при розрахунку ринкової вартості автомобіля позивача оцінювачем ТОВ «Експертно-Асистуюча Комапнія «Фаворит» не було враховано показників одометра, при цьому враховувався нормативний пробіг транспортного засобу, що неодмінно вказує на можливу похибку в розрахунку.

Також, у висновку ТОВ «Експертно-Асистуюча Комапнія «Фаворит» зазначено, що вартість матеріального збитку становить 37 860,78 грн. без врахування ВТВ, а ВТВ було вирахувано страховою компанією самостійно, однак з формули та розрахунку матеріального збитку вбачається, що коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 70% був застосований оцінювачем, тобто повторне його застосування страховою компанією призводить до подвійного зменшення суми, та крім того вказаного розрахунку надано не було.

Таким чином, наданий відповідачем звіт про оцінку транспортного засобу є не належним та не допустимим доказом у справі, оскільки містить неточності в розрахунках та містить спірну інформацію, тому в даному випадку колегія суддів приходить до висновку, що він не може бути покладений в основу розрахунку страхового відшкодування.

При цьому, висновок експертного дослідження судового експерта Петрушанко В.Ф. не містить вказаних неточностей, здійснений у відповідності Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, експерт був повідомлений та обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку, щодо необхідності врахування відомостей зазначених у висновку експертного дослідження судового експерта Петрушанко В.Ф. від 27 квітня 2020 року.

Однак, посилання позивача на те, що підлягає відшкодуванню матеріальний збиток без врахування зносу в сумі 50 459,74 грн. не заслуговують на увагу, оскільки вказане спростовується вимогами 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу відповідно до висновку експерта Петрушанко В.Ф. становить 46 231,42 грн.

Таким чином, з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» підлягає стягненню різниця між сумою здійсненої відповідачем виплати (32 206,53 грн.) та франшизи (2600 грн.), та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу (46 231,42 грн.), встановленого відповідно до висновку експерта, що становить 11 424,89 грн. (46 231,42-32 206,53-2600)

Колегія суддів зазначає, що підстави для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди та витрат на використання транспорту позивачем відсутні, оскільки вказане не передбачено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому вказані суми не можуть бути покладені на відповідача.

Варто зауважити, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначено обставини, у зв`язку із виникнення яких підлягає стягненню із страхової компанії на користь потерпілої особи моральна шкода, зокрема ст. 23 та ст. 26 вказаного закону, при цьому таких обставин судом встановлено не було, як і не здійснено посилань позивача на їх наявність.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що місцевим судом було невірно з`ясовано обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову, а саме стягнення із відповідача на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 11 424,89 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивача просив здійснити розподіл судових витрат при подачі апеляційної скарги.

Сума позовних вимог, без врахування судових витрат, визначених позивачем становила 59 645,61 грн. Позов задоволено частково в сумі 11 424,89 грн. (19,16%)

Під час подачі позовної заяви позивачем надано докази на підтвердження понесення ним судових витрат в загальному розмірі 17720,8 грн., зокрема судовий збір - 840,8 грн., витрати на правничу допомогу - 12980 грн., витрати на послуги експерта - 3900 грн., а також при подачі апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір в розмірі 1261,2 грн.,

Колегія суддів зазначає, що витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах. При цьому, вказані витрати були здійснені стороною на підтвердження частини позовних вимог - стягнення страхового відшкодування, а тому їх розподіл має бути здійснений пропорційно задоволенню вказаних вимог. Позовні вимоги в цій частині задоволено частково 11 424,89 грн.(62,59 % від 18 253,21).

Витрати на проведення експертизи, які мають бути покладені на відповідача становлять 2441,01 грн. (62,59 %)

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач не надав заперечень, щодо розміру витрат на правничу допомогу позивач. При подачі відзиву на позов зазначав, що витрати позивача мають бути покладені на нього ж у зв`язку із необґрунтованістю позову.

Колегія суддів зауважує, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами, зокрема договором із адвокатом, актом про передачу послуг, квитанцією на оплату, а також він є співмірний із виконаною адвокатом роботою, відповідає критерію розумності, а тому має бути розподілений разом із судовим збором пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати, щодо сплати судового збору та витрат на правничу допомогу, які мають бути покладені на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам становлять 2889,71 грн. ((840,8+12980+1261,2)*19,16%).

Таким чином, загальний розмір судових витрат, який має бути покладений на відповідача становить 5330,72 грн. (2889,71+2441,01)

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 24 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Ю.Ес.Ай.», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Ю.Ес.Ай.»() на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) доплату страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2404519 від 01 грудня 2019 року у розмірі 11 424 (одинадцять тисяч чотириста двадцять чотири) грн. 89 коп.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Ю.Ес.Ай.»() на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 5330 (п`ять тисяч триста тридцять) грн. 72 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «03» лютого 2023 року.

Головуючий суддя О.І. Сліпченко

Судді: Є.М. Суханова

Л.П. Сушко