Провадження № 2/947/537/23
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Коваленко О.Б.
за участю секретаря Маценко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення авансу,
Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 , про стягнення авансу.
Позивач посилається на те, що 20 грудня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Попередній договір, відповідно до п. 1 якого, сторони зобов`язались у майбутньому, в строк до 20 березня 2022 року укласти договір купівлі-продажу майнових прав (основний договір), у встановленій закон формі та на умовах, визначених цим.
Відповідно до п. 2 Попереднього договору майном, що мало бути предметом договору купівлі-продажу були майнові права на приміщення в об`єкті будівництва: Будівництво багатофункціонального курортно-оздоровчого комплексу з об`єктам: санаторної інфраструктури та благоустроєм прилеглої території за адресою: АДРЕСА_1 , 54/6, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , з наступними характеристиками: секція - 1, тип приміщення - апартаменти, будівельний номер -11, поверх - 3, загальна площа - 48,00 кв.м., кількість приміщень - 1.
Згідно п. 5, п.п. 5.1-5.2 Попереднього договору купівля-продаж майна має бути вчинена за суму в гривнях, еквівалентну 96 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день платежу.
На підтвердження дійсності намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу Покупець передав, а Продавець отримав від Покупця грошові кошти у сумі 207 183,77 грн., що еквівалентно 7 603,52 дол. США за офіційним курсом НБУ. Зазначена вище сума розцінюється сторонами як аванс у рахунок наступного договору купівлі-продажу.
Надалі виплати здійснюються за наступним графіком: - до 15.03.2022 року суму в гривнях, еквівалентну 44 680,00 дол. США за офіційним курсом НБУ на день платежу; - на день укладення основного договору суму в гривнях, еквівалентну 43 717 дол. США за офіційним курсом НБУ на день платежу.
Відповідно до п.п. 3,4 Попереднього договору продовження терміну для укладення договору купівлі-продажу допускається за нотаріально посвідченою угодою Сторін. Також, сторони домовились, що підготовкою документів, необхідних для укладення договору купівлі-продажу буде займатися Продавець.
На виконання домовленостей визначених п. 5 Попереднього договору, 20.12.2021 року позивач передав відповідачу аванс у сумі 207 183,77 грн., що еквівалентно 7 603,52 дол. США за офіційним курсом НБУ на 20.12.2021 року.
Станом на 20.03.2022 року основний договір купівлі-продажу укладено не було, продавець для отримання другого авансового платежу, який передбачався на 15.03.2022 року на зв`язок не вийшов, станом на 20.03.2022 року документів необхідних для укладення договору купівлі-продажу не підготував.
За період з 20.12.2021 по 20.03.2022 року відповідач не повідомляв позивачу про намір продовження терміну для укладення договору купівлі-продажу, та про причини неможливості укладення основного договору у строк до 20.03.2022 року.
Відповідач не виконала умов Попереднього договору в частині укладення до 20.03.2022 року основного договору купівлі-продажу, не передала позивачу майно, яке було предметом договору, натомість отримала аванс в рахунок майбутньої оплати за основний договір у розмірі 207 183,77 грн., що еквівалентно 7 603,52 дол. США за офіційним курсом НБУ на 20.12.2021 року, які дотепер утримує у себе, позивачу не повернула та відмовляється повертати.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України.
Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що 20 грудня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Попередній договір, відповідно до п. 1 якого, сторони зобов`язались у майбутньому, в строк до 20 березня 2022 року укласти договір купівлі-продажу майнових прав (основний договір), у встановленій закон формі та на умовах, визначених цим.
Відповідно до п. 2 Попереднього договору майном, що мало бути предметом договору купівлі-продажу були майнові права на приміщення в об`єкті будівництва: Будівництво багатофункціонального курортно-оздоровчого комплексу з об`єктам: санаторної інфраструктури та благоустроєм прилеглої території за адресою: АДРЕСА_1 , 54/6, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , з наступними характеристиками: секція - 1, тип приміщення - апартаменти, будівельний номер -11, поверх - 3, загальна площа - 48,00 кв.м., кількість приміщень - 1.
Згідно п. 5, п.п. 5.1-5.2 Попереднього договору купівля-продаж майна має бути вчинена за суму в гривнях, еквівалентну 96 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день платежу.
На підтвердження дійсності намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу Покупець передав, а Продавець отримав від Покупця грошові кошти у сумі 207 183,77 грн., що еквівалентно 7 603,52 дол. США за офіційним курсом НБУ.
Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до вимог ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.
Згідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.
Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.
Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
При цьому, відсутність вини у не укладенні договору купівлі-продажу правового значення не мають та не можуть бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку повернути сплачений за попереднім договором аванс, оскільки чинним законодавством не передбачено залишення авансу або його частини у сторони попереднього договору у випадку не укладення основного договору.
В силу положень частини третьої статті 635 ЦК України припиняються зобов`язання сторін укласти основний договір, що унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку, виконання обов`язку в натурі чи виникнення основного договірного зобов`язання як правової підстави для виникнення у набувача права власності на майно. Проте припинення зобов`язання за попереднім договором не звільняє сторін від відповідальності, зокрема, передбаченої умовами попереднього договору, за порушення, вчинене під час його дії.
Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 22 квітня 2021 року в справі № 551/980/19 та від 15 липня2020 року в справі № 205/5667/16-ц.
Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.
Так, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання.
Сума коштів передана позивачем відповідачу 20.12.2021 року у розмірі 207 183,77 грн., що еквівалентно 7 603,52 дол. США за офіційним курсом НБУ на 20.12.2021 року, є авансом, що визначено сторонами в п. 5 Попереднього договору, не є завдатком, в розумінні статтею 570 ЦК України, а тому, враховуючи, що у передбачений попереднім договором строк сторони не уклали договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна, платіж за попереднім договором підлягає поверненню позивачу.
Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.
Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Проте оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає.
У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.
Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.
20.12.2021 року позивач передав відповідачу аванс у розмірі 207 183,77 грн., що еквівалентно 7 603,52 дол. США за офіційним курсом НБУ на 20.12.2021 року, однак, станом на теперішній час, у зв`язку з ростом курсу іноземної валюти, сума авансу який передавався відповідачу, у гривневому еквіваленті 7 603,52 дол. США за офіційним курсом НБУ складає 277 984,69 грн.
Таким чином, з урахуванням тих обставин, що відповідач не повернув позивачеві суму отриманого авансу в добровільному порядку після 20.03.2022 року, належним способом захисту та відновлення прав позивача є стягнення з ОСОБА_2 суми коштів отриманих в якості авансу за Попереднім договором від 20.12.2021 року у розмірі 277 984,69 грн., що еквівалентно 7 603,52 дол. США за офіційним курсом НБУ на дату пред`явлення даного позову.
З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 2 779,85 гривень.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення авансу, -задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , грошові кошти, передані у якості авансу за попереднім договором від 20 грудня 2021 року, реєстр. № 6157, посвідченим приватним нотаріусом ОМНО Дімітровою Т.А., в сумі 277 984,69 грн., що еквівалентно 7 603,52 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату пред`явлення позову.
Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , суму сплаченого судового збору 2 779,85 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду буде виготовлено у строк до 06.02.2023 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.