головуючий у суді І інстанції Макаренко І.О.
провадження № 22-ц/824/2361/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Київгаз» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до АТ «Київгаз», у якому просив суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення нарахувань за послуги з розподілу природного газу за лютий - березень 2020 року;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок нарахувань за послуги з розподілу природного газу за лютий - березень 2020 року;

стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 80 000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є споживачем послуг газопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , та оператором газорозподільної мережі є АТ «Київгаз». 19 лютого 2020 року позивачем отримано рахунок за послуги з розподілу природного газу за лютий 2020 року, згідно з яким за вид споживання: для приготування їжі та підігріву води, було нараховано за січень 2020 року - 11 грн 09 коп. та за лютий 2020 року - 11 грн 09 коп. 19 жовтня 2017 року відповідачем припинено постачання та розподіл природного газу квартири споживача у зв`язку з відсутністю газового лічильника НКРЕ, про що працівниками ПАТ «Київгаз» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складено акт на відключення газу.

20 лютого 2020 року на адресу відповідача направлено заяву про здійснення перерахунку нарахувань за послуги з розподілу природного газу за січень 2020 року та за лютий 2020 року. У березні 2020 року відповідач повідомив позивача, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу та направив останньому рахунок за послуги з розподілу природного газу за березень 2020 року, згідно якого за вид споживання: для приготування їжі та підігріву води, було нараховано за березень 2020 року - 11 грн 09 коп. Позивач вважає дії відповідача щодо здійснення нарахувань за послуги з розподілу природного газу за лютий - березень 2020 року неправомірними, що завдає значної моральної шкоди позивачу.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач приєднався до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498,шляхом оплати рахунків Оператора ГРМ за послуги з розподілу природного газу та оплати рахунків за послуги з постачання (споживання) природного газу, що підтверджується копіями рахунків на оплату газу за червень-липень 2017 року, квитанціями про оплату газу від 18 липня 2017 року та 12 серпня 2017 року.

Судовими рішеннями у справі № 757/65801/17-ц встановлена протиправність дій ПАТ «Київгаз» з припинення газопостачання та розподілу природного газу на підставі акту на відключення газу № б/н від 19 жовтня 2017 року побутового споживача газу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачем не подавалася АТ «Київгаз» заява про розірвання договору розподілу природного газу та відключення газу, а тому відповідачем було правомірно нараховано ОСОБА_1 , як побутовому споживачу ЕІС-коду 56ХМ19А25173908Т, плату за послугу розподілу природного газу починаючи з 01 січня 2020 року.

Судом не встановлено фактів, а позивачем не надано доказів на підтвердження фактів заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить: скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 19 жовтня 2017 року відповідачем припинено постачання та розподіл природного газу квартири позивача, що підтверджується актом на відключення газу № б/н від 19 жовтня 2017 року, який складений працівниками ПАТ «Київгаз» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року у справі № 757/65801/17-ц такі дії визнано протиправними.

Проте, відповідачем не було поновлено постачання та розподіл природного газу до квартири позивача.

Тобто, з 19 жовтня 2017 року та по сьогоднішній день, позивач не отримує послуги як з постачання, так і з розподілу природного газу.

Оскільки позивач не отримує комунальні послуги з газопостачання та розподілу природного газу саме з вини відповідача, то здійснення нарахувань відповідачем за послуги з розподілу природного газу, які фактично не надаються, є неправомірним та є порушенням прав позивача, як споживача комунальних послуг.

Позивачем доведено неправомірність дій відповідача, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги і в частині відшкодування моральної шкоди.

Позивачем було направлено до суду клопотання від 09 вересня 2021 року вих. №393/21-К, згідно з яким він просив залишити без розгляду відзив відповідача від 01 вересня 2021 року № 3038/09 на позовну заяву з доданими доказами.

Проте, зі змісту судового рішення не вбачається, що таке клопотання розглядалось судом, а суд без належних підстав прийняв відзив відповідача до розгляду та посилався на твердження відповідача, які викладені у ньому, під час розгляду справи.

Від представника АТ «Київгаз» - адвоката Мельника О.В. до суду надійшли письмові пояснення, у яких він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У письмових поясненнях представник відповідача посилається на те, що АТ «Київгаз» правомірно нараховано позивачу плату за послугу розподілу природного газу починаючи з 01 січня 2020 року, оскільки для припинення нарахування оплати за таку послугу споживачу необхідно розірвати договір розподілу природного газу або внести зміни до його заяви приєднання.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про таке.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28 вересня 2017 року, ОСОБА_4 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 20 липня 2011 року (а.с. 104).

ОСОБА_4 є побутовим споживачем природного газу згідно присвоєним йому ЕІС-кодом 56ХМ19А25173908Т за послугу розподілу природного газу, який постачається до квартири АДРЕСА_2 .

19 жовтня 2017 року працівниками АТ «Київгаз» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складено акт на відключення газу, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_2 , проведено відключення газу із зазначенням причини відключення - відсутність ГЛ НКРЕ (а.с. 116).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Київгаз», третя особа ДП «Київгазенерджи» про визнання дії неправомірними та стягнення збитків задоволено частково.

Визнано протиправними дії ПАТ «Київгаз» з припинення газопостачання та розподілу природного газу на підставі акту на відключення газу № б/н від 19 жовтня 2017 року побутового споживача газу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

19 лютого 2020 року на адресу позивача надійшов рахунок за послуги з розподілу природного газу за лютий 2020 року, згідно з яким за вид споживання: для приготування їжі та підігріву води, було нараховано за січень 2020 року - 11 грн 09 коп. та за лютий 2020 року - 11 грн 09 коп. (а.с. 105).

20 лютого 2020 року на адресу АТ «Київгаз» позивачем направлено заяву про здійснення перерахунку нарахувань за послуги з розподілу природного газу за січень 2020 року та за лютий 2020 року у зв`язку з тим, що заявник не отримує послуги з постачання та розподілу природного газу з 19 жовтня 2017 року (а.с. 106).

Листом від 12 березня 2020 року № 149/19-1 за результатами розгляду відповідачем вказаної заяви, позивачу повідомлено, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання договору розподілу природного газу. Для припинення нарахувань за послуги розподілу природного газу, останньому запропоновано звернутись до АТ «Київгаз» та подати заяву про розірвання договору розподілу природного газу та відключення газу (механічне від`єднання) (а.с. 107).

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;

Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Згідно з пунктами 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Згідно з пунктом 5 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки припинення споживання природного газу через його відключення не звільняє споживача від оплати послуг з розподілу природного газу.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивачем не було доведено протиправності дій АТ «Київгаз», яке здійснює розподіл природного газу у порядку, визначеному чинним законодавством, щодо нарахування заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про не доведення протиправності дій відповідача та відповідно заподіяння позивачу йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Щодо доводів апеляційної скарги про залишення відзиву на позов без розгляду, апеляційний суд враховує таке.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 липня 2021 року відкрито провадження у цій справі, яку постановлено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позов (а.с. 150).

Відповідно до розписки представника позивача, яка наявна у матеріалах справи, адвокат Гера Р.Ю. 26 липня 2021 року отримала копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками для направлення відповідачу (а.с. 153 зі звороту).

07 вересня 2021 року від АТ «Київгаз» до суду першої інстанції надійшов відзив на позов. Одночасно відповідачем заявлене клопотання про поновлення строку на подання такого відзиву, яке мотивоване епідеміологічною ситуацією та великою завантаженістю на роботі.

Статтею 120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, а документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 7 статті 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками, а п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позов підлягає обрахуванню саме з дня їх отримання відповідачем.

У зв`язку з цим підстави вважати, що відповідачем порушений строк на подання відзиву відсутні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції, який прийняв указаний відзив на позов, норми процесуального права не порушені.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування або зміни у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська