Провадження № 2-о/344/63/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського міського суду знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства.

Як вбачається із заяви, заявник звернулася з вказаною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 31.01.2022 року мала місце дорожньо-транспорта пригода, внаслідок якої загинув ОСОБА_3 . ОСОБА_1 являється цивільною дружиною загиблого. За час спільного проживання у заявниці та ОСОБА_3 народилася спільна донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В свідоцтві про народження ОСОБА_4 батько записаний зі слів матері. Однак, померлий знав, що це його донька, брав участь у вихованні дитини та утримував доньку. Окрім того, в свідоцтві таїнства хрещення, яке було видане 31.05.2020 р., батьком вказаний ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 утримував доньку. Заявниця не може самостійно забезпечити дитину усім необхідним, оскільки не працює, доглядає за дворічною донькою. Відтак, у заявниці виникла необхідність оформити допомогу на дитину померлого годувальника. За таких обставин, оскільки встановлення факту батьківства має для заявниці та малолітньої дитини юридичне значення і потрібне для оформлення допомоги, у зв`язку з втратою годувальника та отримання додаткового доходу для належного існування, просила суд встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи, визначено частиною 1 ст. 315 ЦПК України, який не є вичерпним.

Так, згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, эміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За змістом наведених положень закону окреме провадження є безспірним, оскільки в ньому не розглядається матеріально-правовий спір, а можуть встановлюватися тільки факти та стани, які мають юридичне значення, а також підтверджуватися наявність чи відсутність неоспорюваних прав.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, поняття "спір про право" пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

За приписами ч. 4 ст.315ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

З матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зі змісту даної заяви вбачається спір про право, оскільки встановлення факту батьківства в даному випадку тягне за собою не тільки вирішення питання щодо спорідненості дитини з померлим ОСОБА_3 , а надає право на отримання державної соціальної допомоги. Крім того, встановлення такого факту поширюється на правовідносини пов`язані з зі спадкуванням, що в свою чергу свідчить про наявність спору про право та неможливості розгляду даної справи у порядку окремого провадження.

Таким чином, матеріали справи містять достатньо даних, з яких вбачається, що існує спір про право, тому суд приходить до висновку, що дана справа не підлягає розгляду в окремому провадженні, відповідно такий спір належить вирішувати у порядку позовного провадження.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 296,294,315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що вона має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.А.Татарінова