ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1493/23 Справа № 216/1400/21 Суддя у 1-й інстанції - ОНОПЧЕНКО Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №216/1400/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2022 року, ухвалене у складі судді Онопченка Ю.В., -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовна заява мотивована тим, що 10 листопада 2020 року приблизно о 07:30 год. біля будинку №4а по вул.Ольшінського в м.Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля «Renault Symbol», державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля «Opel Insignia», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2021.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до полісу №АР/7340671 від 13.06.2020. У порядку встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся до вказаної страхової компанії з заявою про страхову подію, однак страхового відшкодування так і не отримав.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди й ушкодження належного позивачу автомобіля, йому заподіяно матеріального збитку на суму 66517,61 грн, що підтверджено висновками експертного автотоварознавчого дослідження №251/20 від 02.12.2020 та №253/20 від 15.12.2020. Крім того, позивачу завдано діями відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди. Він (позивач) перебував в негативному емоційно-психічному стані, викликаного внутрішньою напруженістю, втратою сну, що вплинуло на його відносини та нормальні життєві зв`язки з членами родини, сусідами, знайомими.

Просив стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» 66517,61 грн. матеріального збитку, а також стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 20000 грн, та вартість витрат за послуги автотоварознавчого дослідження в розмірі 4500 грн.

Рішенням Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2022 року позов задоволено частково стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн, та судовий збір в розмірі 908 грн. В іншій частині відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду скасувати, постановивши нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що належний йому транспортний засіб на сьогоднішній день перебуває в пошкодженому стані та страхового відшкодування він на сьогоднішній день так і не отримав. Судом першої інстанції в рішенні зазначено, що позивачем був порушений триденний строк звернення з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до ПАТ «СГ «ТАС» та відсутня заява про страхове відшкодування. Однак на наступний день після ДТП ОСОБА_1 письмово повідомив ПАТ «СГ «ТАС» про факт ДТП та в той же день звернувся з заявою про страхове відшкодування до ПАТ «СГ «ТАС». Протягом 10 робочих днів представник страховика не з`явився на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, тому експерта для визначення шкоди ОСОБА_1 визначено самостійно. Таким чином, ОСОБА_1 були дотримано всі строки та порядок звернення до страховика з повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування, що не було враховано судом першої інстанції, оскільки відповідач в особі представника ПАТ «СГ «ТАС» ввів в оману суд першої інстанції. Також, судом першої інстанції значно занижена сума відшкодування моральних збитків, враховуючи факт негативних наслідків для ОСОБА_1 , та їх тривалості, оскільки по сьогоднішній день автомобіль знаходиться в ушкодженому стані.

Відповідач ПрАТ «СГ «ТАС» надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення. В обґрунтування зазначив, що позивач не звертався до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування, та лише 16.11.2020 року звернувся з повідомденням про ДТП. Крім того, позивачем не враховано, що згідно закондавства відшкодуванню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Від іншого учасника справи відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна у позову у даній справі складає 91017,61 грн., що є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2021, яка набрала законної сили 09.02.2021, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та встановлено, що 10 листопада 2020 року о 07:30 год. біля будинку №4 по вул. Ольшінського в м. Кривому Розі останній ( ОСОБА_2 ) керував автомобілем «Opel Insignia», державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, при виникненні небезпеки не вжив заходів до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на транспортний засіб «Renault Symbol», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Автомобіль «Opel Insignia», державний номерний знак НОМЕР_2 станом на 10 листопада 2020 року був застрахований в АТ «СГ «ТАС», що підтверджується полісом №АР/7340671 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.06.2020. Страхова сума на одного потерпілого, заподіяна майну 130000 грн., франшиза 0 грн.

За замовленням позивача судовим експертом Рейнюком О.В. було проведено експертизу, та згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 251/20 від 02.12.2020, визначено розмір матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Renault Symbol», державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 110645,15 грн (а.с.22-33).

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 253/20 від 15.12.2020 встановлено, що ринкова вартість автомобіля «Renault Symbol», державний номерний знак НОМЕР_1 , у аварійному стані на момент ДТП 10.11.2020 складає 44127,54 грн (а.с.57-69).

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з ПАТ «Страхова група «ТАС» суму страхового відшкодування в розмірі 66517,61 грн, виходячи з розрахунку: 110645,15 грн (вартість матеріального збитку автомобіля) 44127,54 грн (ринкова вартість автомобіля у аварійному стані на момент ДТП) = 66517,61 грн.

Згідно повідомлення, реєстраційний номер №0722820/2021/53 від 09.03.2021 року, позивач ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП що трапилось 10 листопада 2020 року. Повідомлення датоване 16 листопада 2020 року.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було порушено триденний строк звернення з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до ПАТ «Страхова група «ТАС», а докази звернення з вказаним повідомленням до страхової компанії, з якою було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності - відсутні. Крім того, позивач не звертався до ПАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про страхове відшкодування. Оскільки позивачем не було дотримано строків та порядку звернення до страховика з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування, також відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача витрат на проведення експертного дослідження. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції, врахувавши характер та обсяг та тривалість душевних страждань позивача, зміни в житті, вважав за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 2000 грн.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками та зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до пунктів 33.1, 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно зі статтею 35 указаного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що позивач поза межами встановленого законом строку звернувся до страхової компанії з повідомленням про ДТП. Крім того, відсутні дані щодо того, чи звертався позивач із заявою про страхове відшкодування у встановлений законодавством України строк. Причини, які б унеможливлювали вчинення ним таких дій, позивач суду не навів, а також не порушив питання про відновлення цього строку. За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_1 у позові в частині відшкодування ПрАТ «СГ «ТАС» збитків, завданих його транспортному засобу.

Своєчасне звернення водія транспортного засобу, причетного до ДТП, до МТСБУ чи страховика має на меті забезпечити останнім належні умови щодо встановлення реального механізму пригоди та сприяти об`єктивному вирішенню питання щодо можливості здійснення потерпілим особам страхового відшкодування.

Такий висновок відповідає викладеному у постанові КЦС ВС від 10 квітня 2019 року у справі №724/1009/16-ц, де також зазначено, що заперечення позивачем необхідності своєчасного звернення до МТСБУ з відповідними повідомленнями саме по собі не зумовлює виникнення в останнього обов`язку по відшкодуванню матеріальної шкоди за рішенням суду, адже в цьому випадку сам позивач своїми діями (бездіяльністю) не забезпечив МТСБУ можливості вирішити питання про наявність правових підстав для здійснення регламентної виплати.

Апеляційний суд критично сприймає твердження позивача щодо того, що він звернувся з повідомленням про ДТП у встановлений законом строк, адже відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Зважаючи на тривалий термін розгляду справи у суді першої інстанції, позивач мав можливість надати додаткові докази на підтвердження своїх вимог чи порушити питання щодо їх витребування при первісному розгляді справи, однак не скористався своїм процесуальним правом.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду в частині вирішення питання про відмову у стягненні зі страхової компанії матеріальної шкоди, завданої майну ОСОБА_1 , винесено з додержанням норм матеріального та процесуального права

Оскільки вимога про стягнення матеріальної шкоди не підлягає задоволенню, також слід відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 витрат по проведенню послуг авто товарознавчого дослідження у розмірі 4500 грн. Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ст.34.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі саме страховик, а не винна особа, зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Щодо доводів апеляційної скарги відносно вимоги про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 20000 грн. апеляційний суд зазначає наступне.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру. Зважаючи на це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З рішення суду вбачається, що судом першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно досліджені всі обставини по справі, ураховано факт завдання пошкоджень майну позивача та за таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог частково. Визначена судом сума відшкодування моральної шкоди у 2000 грн. є справедливою та такою, що відповідає характеру і ступеню моральних страждань та негативних наслідків.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2022 року немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: