ПОСТАНОВА

Іменем України

26 січня 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/5748/17

провадження № 22-ц/4809/116/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (суддя доповідач) - Дуковського О.Л.

суддів - Голованя А.М., Дьомич Л.М.

з участю секретаря - Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокат Грицина Валентина Іванівна;

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , інтереси якого представляє адвокат Звіздун Анатолій Михайлович;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Драна Ірина Валентинівна, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Ваврентович Валентина Іванівна.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 , який представляє інтереси ОСОБА_5 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 серпня 2022 року, у складі головуючого судді Варакіної Н.Б. у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Драна Ірина Валентинівна, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Ваврентович Валентина Іванівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна, скасування державної реєстрації та поновлення попередньої реєстрації права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Драна Ірина Валентинівна, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Ваврентович Валентина Іванівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна, скасування державної реєстрації та поновлення попередньої реєстрації права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Просили:

визнати недійсним договір купівлі продажу серія та номер 1-182 від 14 березня 2017 року квартири АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Биковим С.Є., номер запису про право власності 19417999, індексний номер рішення: 34243032;

витребувати у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 ,

скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на зазначену квартиру, номер запису про право власності 19602368, індексний номер рішення: 35343653;

визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням;

поновити попередню державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 24 жовтня 2006 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що ОСОБА_1 з 29 червня 1996 року по 19 жовтня 2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 .

Після державної реєстрації зазначеного шлюбу змінила прізвище на - ОСОБА_8 .

Під час шлюбу, у них народилася дочка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час повнолітня і є позивачкою у даній справі.

На підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 24 жовтня 2006 року, їм на праві приватної спільної часткової власності належала квартира № 93 будинку АДРЕСА_2 .

Після розірвання шлюбу ОСОБА_7 і дочка залишилась проживати з квартирі.

30 жовтня 2009 року ОСОБА_1 зареєструвала повторно шлюб і взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_9 .

В кінці 2016 року ОСОБА_2 (донька) переїхала проживати до бабусі за адресою - АДРЕСА_3 , а ОСОБА_7 (бувший чоловік) поїхав у тривале закордонне відрядження до Китаю.

В січні 2017 року він приїхав до ОСОБА_1 із проханням, щоб вона відмовилася від своєї частки квартири на його користь для того, аби він мав можливість її продати.

Проте, ОСОБА_1 повідомила його, що дасть згоду на продаж квартири тільки за умови, що на ім`я дочки буде придбана однокімнатна квартира.

Протягом квітня - серпня 2017 року ОСОБА_7 був відсутній в м. Кропивницький.

В серпні 2017 року повідомив дочку про те, що він продав квартиру.

Крім того, повідомив, що покупці шахрайським способом заволоділи квартирою та повністю не розрахувалися з ним.

ОСОБА_2 звернулася до ЖЕО для з`ясування вказаних обставин, де їй повідомили, що в квартирі проживають нові власники, які її зняли з реєстрації за рішенням суду та зазначили, що в паспорті необхідно про це зробити відмітку.

Позивачі вказували, що звернувшись до державного реєстратора отримали інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що 14 березня 2017 року державний нотаріус Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Биков С.Є. посвідчив договір купівлі-продажу спірної квартири.

На підставі договору в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесені зміни у відомості про права власності, а саме - власником квартири зареєстрований - ОСОБА_3 .

23 березня 2017 року в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно знову внесені зміни у відомості про права власності, а саме - власником квартири зареєстрований - ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1-182.

24 травня 2017 року за договором купівлі-продажу серія та номер 1553 посвідченим приватним нотаріусом Кропивницького міської нотаріального округу Драною Іриною Валентинівною в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесені зміни у відомості про права власності, а саме - власником квартири зареєстрований - ОСОБА_5 .

Вважають, що договір купівлі-продажу спірної квартири від 14 березня 2017 року повинен бути визнаний в судовому порядку недійсним, оскільки позивачам на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 24 жовтня 2006 року належали по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1 .

Вказували, що наміру продавати свої частки квартири вони не мали, нікого не уповноважували на підписання оспорюваного правочину і самі не підписували його, що підтверджується висновками судово-почеркознавчих експертиз.

Зазначали, що спірний договір купівлі продажу укладено іншими особами, а не ними, а тому квартира була відчужена всупереч їх волевиявленню.

Крім того, померлий ОСОБА_7 повідомив дочку про те, що за оспорюваним договором купівлі-продажу покупці не розрахувалися з ним за продану квартиру.

Сторонами правочину було порушено переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності, а саме співвласникам квартири, продавець своєї частки зобов`язаний повідомити письмово про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, за яких він її продає.

Після посвідчення 14 березня 2017 року державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Биковим С.Є. договору купівлі-продажу спірної квартири, ще двічі на підставі договорів купівлі продажу від 23 березня 2017 року та 24 травня 2017 року в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно вносилися зміни у відомості про права власності - власниками квартири були зареєстровані відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

У зв`язку із вказаними обставинами вимушені були звернутись до суду за захистом порушеного їх права.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі продажу серія та номер 1-182 від 14 березня 2017 року квартири АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Биковим С.Є., номер запису про право власності 19417999, індексний номер рішення: 34243032.

Витребувано у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 , скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на зазначену квартиру, номер запису про право власності 19602368, індексний номер рішення: 35343653.

Поновлено попередню державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 24 жовтня 2006 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні вимоги про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням відмовлено.

ОСОБА_6 , який представляє інтереси ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вважає, що задоволення позову в частині витребування спірної квартири у ОСОБА_5 , який є добросовісним набувачем, призвело до порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки в такому випадку на ОСОБА_5 покладено індивідуальний та надмірний тягар, не буде дотримано принцип пропорційності і він буде позбавлений права власності, що є неприпустимим та суперечить усталеній практиці Верховного Суду.

Вказує на те, що суд першої інстанції не дав належну правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами та дійшов до неправильного і необґрунтованого висновку про задоволення позовної заяви в частині визнання договору купівлі продажу недійсним, витребування майна, скасування державної реєстрації та поновлення попередньої реєстрації права власності.

Зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем і в цій частині рішення суду не оскаржує.

Посилається на те, що при посвідченні спірного договору державним нотаріусом не були дотримані вимоги чинного законодавства, яке діяло на той час щодо встановлення осіб учасників правочину, оскільки заяви та договір позивачки не підписували, а підписували інші особи (можливо підставні), а суд першої інстанції послався на те, що нотаріусу було надано оригінали паспортів позивачок, а їх копії долучено до спірного договору і такий висновок суду є необґрунтованим.

Під час укладення інших договорів щодо спірної квартири приватним нотаріусом також не було встановлено належним чином сторони договору.

Тому, у зв?язку із недотриманням процедури нотаріусів Парфьонов С.В. (добросовісний набувач) рішенням суду першої інстанції був позбавлений права власності на квартиру без компенсації її вартості.

Представник позивачів адвокат Грицина В.І. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Зазначає, що спірний договір купівлі продажу було укладено всупереч волі позивачів, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, що узгоджується із позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №2604/8240/12.

Вважає законним та обґрунтованим рішення суду в частині витребування квартири та законним скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на квартиру.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції адвокат Звіздун А.М. подав клопотання про зупинення провадження у даній справі.

Зазначав, що в провадженні Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст..ст. 190, 358 КК України.

Потерпілими є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а ОСОБА_4 є обвинуваченою.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02 листопада 2021 року призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженні №0010025.

Крім того вказаною ухвалою прийнято до розгляду позовні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої злочином. Визнано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 цивільними позивачами, а ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 визнано цивільними відповідачами.

Адвокат Звіздун А.М. вказує, що у цивільній справі №404/5748/17 вирішується питання щодо витребування спірної квартири та у кримінальній справі №405/3949/20 вирішується питання щодо повернення квартири та стягнення майнової шкоди за незаконний продаж вказаної квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що є подвійним стягненням шкоди, а також те, що в процесі розгляду кримінальної справи можливо будуть встановлені особи винні у вчиненні кримінального правопорушення, пов?язаного з незаконним відчуженням спірної квартири, які і повинні будуть відповідати за завдану шкоду, а не добросовісний набувач ОСОБА_5 .

Вважає, що необхідно зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили рішення у кримінальній справі.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26.01.2023 відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_5 адвоката Звізлуна А.М. та представника позивачів адвоката Грицину В.І., дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Суд першої інстанції послався на доведеність позовних вимог щодо позбавлення відповідачів права користування спірною квартирою та їх виселення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 червня 1996 року по 19 жовтня 2009 року позивач ОСОБА_15 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 .

Від шлюбу мають дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24 жовтня 2006 року згідно з розпорядженням (наказом) №41912 від 24 жовтня 2006 року Кіровоградською міською радою видано ОСОБА_7 та членам його сім`ї ОСОБА_16 , ОСОБА_2 свідоцтво про право спільної часткової власності на квартиру № 93 будинку АДРЕСА_2 .

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12410937 від 06 листопада 2006 року Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» квартира № 93 будинку АДРЕСА_2 , номер запису 54656, в книзі №157, реєстраційний номер 16639222 належить ОСОБА_2 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності / НОМЕР_1 / 24.10.2006 /Кіровоградська міська рада/ на праві приватної спільної часткової власності, частка- по 1/3. Дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 06.11.2006 року (том 1, а.с. 126).

Шлюб між ОСОБА_7 і ОСОБА_16 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №560 від 19 жовтня 2009 року. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище: йому - ОСОБА_8 , їй - ОСОБА_8 (том. 1, а.с. 14).

ОСОБА_16 30 жовтня 2009 року зареєструвала шлюб, після державної реєстрації якого її прізвище ОСОБА_9 (том 1 а.с. 15).

10 грудня 2009 року на ім`я ОСОБА_1 видано Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 (том 1, а.с. 16).

11 січня 2014 року Кіровським РВ у м. Кіровограді УДМС України в Кіровоградській області видано громадянці України ОСОБА_2 паспорт серії НОМЕР_3 (том 1, а.с. 17).

Начальником КП «ЖЕО» №3 03 березня 2017 року видано ОСОБА_7 довідку за №0700 про те, що він є власником квартири, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_4 . Склад сім`ї четверо осіб: дружина (колишня) - ОСОБА_1 , 1977 року народження, донька- ОСОБА_2 - 1996 року народження, мати- ОСОБА_17 , 1951 року народження (том 1, а.с. 124).

Державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Биковим С.Є. 14 березня 2017 року посвідчено договір купівлі-продажу, за яким з однієї сторони ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_2 , як продавці, та з другої сторони ОСОБА_3 , як покупець, уклали договір про таке: на умовах, передбачених цим договором, продавці передають у власність (продають), а покупець приймає у власність квартиру під номером АДРЕСА_1 , сплативши за неї ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі (том 1, а.с. 109-150).

При посвідченні договору купівлі-продажу від 14 березня 2017 року державному нотаріусу Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Бикову С.Є. були надані оригінали документів, зокрема тих, які встановлюють осіб сторін за договором - паспорта, а їх копії долучено до договору.

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_4 Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області 28 січня 1998 року його видано громадянці України ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м. Кіровоград, Україна; 28 січня 1998 року Ленінським РВ УМВС України в Кіровоградській області видано громадянину України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_5 ; 11 січня 2014 року Кіровським РВ у м. Кіровограді УДМС України в Кіровоградській області видано громадянці України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 ; 21 серпня 2001 року Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області видано громадянину України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_6 (т.с. 1, а.с. 115-123).

Як вбачається із направлених 29 листопада 2017 року начальником Фортечного районного відділу у м. Кропивницькому УДМС України в Кіровоградській області на виконання ухвали суду від 28.11.2017 ксерокопій заяв про видачу паспортів (Ф-1): 28 січня 1998 року оформлено Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області паспорт серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженці м. Кіровоград; 10 грудня 2009 року оформлено Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області паспорт серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженці м. Кіровоград; 11 січня 2014 року оформлено Кіровським РВ у м. Кіровограді УДМС України в Кіровоградській області паспорт серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженці м. Кіровоград (том 1, а.с. 151-154).

Начальником КП «ЖЕО» №3 видано 21 березня 2017 року ОСОБА_3 , 1984 року народження довідку за №0889 про те, що він є власником квартири, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_4 .

Склад сім`ї троє осіб: ОСОБА_7 , 1976 року народження, ОСОБА_16 , 1977 року народження, ОСОБА_2 , 1996 року народження (том 1, а.с. 170).

Згідно договору купівлі-продажу від 23 березня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Ваврентович В.І., ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 купила квартиру під номером АДРЕСА_5 , у будинку під номером 16 (том 1, а.с. 156-176).

Відповідно до договору купівлі-продажу №1553 від 24 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Драною І.В., ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_5 купив квартиру АДРЕСА_1 .

Квартира, яка є предметом цього договору, належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Ваврентович В.І., приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу 23 березня 2017 року за реєстровим №362.

Державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено Ваврентовим В.І., приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу 23 березня 2017 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83258231, номер запису про право власності: 19602368, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101.

Пунктами 2.1., 2.2. договору купівлі-продажу від 24 травня 2017 року встановлено, що продаж квартири вчинено за 83 736,00 грн, які отримані продавцем від покупця повністю.

Сторони підтвердили факт повного розрахунку за продану квартиру згідно чинного законодавства та постанови Правління НБУ № 210 від 06 червня 2013 року (том 1, а.с. 82-103).

Відповідно довідки слідчого Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Балануца О.О. від 05 серпня 2016 року за №11551/117/13-16 про прийняття та реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, поданої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 , про те, що 30.07.2016 близько 05 год. невстановлена особа, знаходячись по АДРЕСА_8 , таємно викрала барсетку, в якій знаходилося майно, належне ОСОБА_3 , в тому числі і паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_3 , ідентифікаційний код, приписне посвідчення, а також посвідчення водія, видані на ім`я останнього, техпаспорт на автомобіль марки ЗАЗ 11027. 31.07.2016 зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0009439 від 31.07.2016 за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України (том 1, а.с. 57, 179).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 0012604, дата реєстрації провадження: 10.11.2017, потерпілий, заявник - ОСОБА_5 , правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 3 ст. 190 КК України.

Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 24.05.2017 року ОСОБА_4 , за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, шляхом обману ОСОБА_5 , заволоділа його грошовими коштами в сумі 450 000 грн., уклавши договір купівлі-продажу квартири, за адресою: АДРЕСА_4 , якою вони заволоділи шахрайським шляхом, чим спричинили потерпілому майнової шкоди на вказану суму (том 2. а.с. 142).

Крім того, 16 листопада 2017 року державний нотаріус Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Биков С.Є. звернувся до Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, яким просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості та розпочати досудове розслідування (том 1 а.с. 181).

Відповідно до висновку експерта №4075/4076/18-27 від 16 січня 2019 року, проведеного Кропивницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, підписи від імені ОСОБА_15 : підпис в графі «продавці» договору купівлі-продажу квартири від 14 березня 2017 року укладеного між ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ; підпис в заяві продавців квартири від 14 березня 2017 року до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 про те, що квартира є їх особистою власністю і в рядку «підпис» ОСОБА_15 ; підпис на заяві ОСОБА_3 до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 про повідомлення про походження грошових коштів від 14 березня 2017 року в рядку «підпис» ОСОБА_15 , виконані рукописним способом, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_15 : підпис в графі «продавці» договору купівлі-продажу квартири від 14 березня 2017 року укладеного між ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ; підпис в заяві продавців квартири від 14 березня 2017 року до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 про те, що квартира є їх особистою власністю і в рядку «підпис» ОСОБА_15 ; підпис на заяві ОСОБА_3 до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 про повідомлення про походження грошових коштів від 14 березня 2017 року в рядку «підпис» ОСОБА_15 , виконані не самою ОСОБА_15 , а іншою особою (том 2?а.с. 104-108).

30 липня 2019 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи Кропивницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз - експертом Бандурко В.В. складено висновок №2285/2286/19-27, згідно якого підписи від імені ОСОБА_2 у досліджуваних документах, виконані рукописним способом, пастою кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_2 в: графі «продавці» договору купівлі - продажу квартири від 14 березня 2017 року укладеного між ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , заяві продавців квартири від 14 березня 2017 року до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 про те, що квартира є їх особистою власністю і в рядку «підпис» ОСОБА_2 , рядку «продавець» в журналі реєстрації нотаріальних дій Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 від 14 березня 2017 року ОСОБА_2 , заяві продавців квартири від 14 березня 2017 року до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 після абзацу «Обставини, викладені вище, нам, продавцям відомі» в рядку «підпис» ОСОБА_2 , виконані не самою ОСОБА_2 , а іншою особою (т.с. 2?а.с. 244-250).

Суд першої інстанції встановивши обставини справи дійшов висновку, що доведено факт придбання ОСОБА_5 спірної квартири АДРЕСА_1 за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, за першим договором у ланцюгу договорів з володіння законних власників ОСОБА_2 (1/3 частка), ОСОБА_15 (1/3 частка), ОСОБА_7 (1/3 частка), частка якого входить до складу спадщини.

Відповідно до листа державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Цапенко О.М. від 18 грудня 2019 року за вих. №2908/02-14, після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 , була заведена спадкова справа №97/2018.

Станом на 18 грудня 2019 року до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 надійшла заява від ОСОБА_2 (заява про прийняття спадщини, зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ 20.02.2018 року №216) (том . 3, а. с. 75).

Прийнявши в установленому законом порядку спадщину ОСОБА_2 , як спадкоємець 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 померлого ОСОБА_7 є власником оспорюваного майна, але не володіє ним.

Таким чином, спірна квартира (у відповідних частках) вибула з володіння позивачів не з їх волі, а у зв`язку із неправомірними діями сторонніх осіб, а тому права позивачів є порушеними, що є підставою для витребування такого майна від добросовісного набувача в порядку, передбаченому ст. 388 ЦК України.

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року (провадження № 6-2407цс15)).

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Право власника згідно із частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України).

Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за умови: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача.

Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).

Стаття 388 ЦК України надає власнику право на витребування майна від добросовісного набувача та передбачає випадки, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Виходячи зі змісту положень зазначених статей право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна.

Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.

Cтаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (справа EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року).

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Подібні положення містяться й у статті 321 Цивільного кодексу України.

Статтями 328, 329 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно зі статтею 655 ЦК Україниза договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст.. 657 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Статтею 16 ЦК України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-5, 5-6ст. 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правильним є висновок суду про наявність правових підстав для визнання недійсним договору купівлі продажу від 14.03.2017 у відповідності до частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України, оскільки належним чином встановлені обставини про відсутність волевиявлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на вчинення спірного правочину.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Колегія суддів, також погоджується із висновком суду першої інстанції про витребування у ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 у відповідності до статті 387 ЦК України зі скасуванням за ним державної реєстрації права власності на цю квартиру та поновлення попередньої державної реєстрації за позивачками та ОСОБА_7 у передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядку.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , який представляє інтереси ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

14.02.2023 складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді А.М. Головань

Л.М. Дьомич