У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

14.02.2023 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Заярний А.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

01.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом з вимогою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира є приватною власністю позивача.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_2 у 2020 році добровільно висилився із квартири позивача, і наразі там не проживає, однак залишається зареєстрованим. Реєстрація відповідача у квартирі позивача, завдає йому багато клопотів.

Отже, позивач звернувся до суду з цим позовом, що б на підставі рішення суду зняти відповідача з реєстрації.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суд не має права своїм рішення підміняти рішення, відповідно державного органу чи органу місцевого самоврядування.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно якого підставами зняття з реєстрації проживання є рішення суду. Однак стаття 7 виключено на підставі Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»№ 1871-IX від 05.11.2021.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-IX від 05.11.2021, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

В свою чергу Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, затверджено порядок декларування та реєстрації місця проживання.

Згідно п.п. 5 п. 50 вищевказаного порядку, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі: заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6.

Отже, з комплексного аналізу вказаних вище норм вбачається, що судове рішення для зняття відповідача з реєстрації відповідно до вищевказаного Порядку не потрібне, а тому суд пропонує позивачу надати суду відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, для цього йому слід звернутись до відповідних органів реєстрації (Управління центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Жмеринської міської ради, що за адресою: м. Жмеринка, вул. Училищна, 9) з заявою, встановленого Додатком 6 до Порядку зразка, з метою зняття відповідача з реєстрації, у разі відмови компетентного органу, позивачу необхідно надати до суду докази такої відмови.

Згідно вимог ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог статей 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищезазначене, дану позовну заяву слід залишити без руху, запропонувавши позивачу надати суду відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, тобто відмову відповідного органу у знятті відповідача з реєстрації без рішення суду.

Керуючись ст.ст. 185, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без руху, запропонувавши позивачу протягом десять днів з дня отримання ухвали, усунути недоліки, зазначені в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили в прядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ

Ухвала підписана 14.02.2023