Справа №751/2556/22
Провадження №2/751/387/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Карапута О. О.

при секретарі судового засідання Ригаль В.Л.

за участю позивача (відповідача) ОСОБА_1 ,

представника позивача (відповідача) ОСОБА_21.,

відповідача (позивача) ОСОБА_2 ,

представника відповідача (позивача) ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань суду у м.Чернігові об`єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, про визначення місця проживання дитини та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 05.06.2020 року по 14.07.2022 року. Від шлюбу cторони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Починаючи із грудня 2021 року син проживає разом з позивачем. Позивач опікується потребами дитини, піклується про неї та її розвиток. З початку військової агресії російської федерації проти України на певний час вивіз дитину в більш безпечне місце проживання, де отримав статус внутрішньо переміщеної особи. Достовірне місце проживання відповідача йому не відоме, протягом значного періоду відповідач не бере участі у вихованні дитини, обмежується тільки телефонними дзвінками у разі необхідності тільки для неї. На його питання відповідає, що знаходиться в Швейцарській Конфедерації, повертатись в Україну не збирається. Пропонував укласти нотаріальний договір про визначення місця проживання дитини, однак відповідач відмовилась. Позивач має роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до сина.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач являється батьком дитини, має всі засоби для належного догляду та виховання сина, його матеріально-побутового забезпечення, вважає, що син повинен проживати саме з ним.

Ухвалою судді від 29.08.2022 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та справу призначено у підготовче судове засідання.

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05.06.2020 року по 14.07.2022 року. Від шлюбу cторони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім ОСОБА_5 , у неї є ще дитина від першого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та мешкає з нею.

Між сторонами існувала домовленість щодо участі у вихованні їх спільної дитини, позивач не заперечувала, щоб син більше часу проводив з батьком та за домовленістю з позивачем забирав сина на ночівлю.

Станом на 24.02.2022 ОСОБА_5 знаходився у свого батька за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Коли ж почались бомбардування, зокрема, і міста Чернігова, вона зателефонувала ОСОБА_1 та просила привезти дитину за місцем її реєстрації і мешкання, але відповідач повідомив, що вони виїжджають за місто у село Блистова Менського району Чернігівської області. Тоді вона повідомила, що сама забере дитину і на своєму транспорті поїхала за місцем проживання ОСОБА_1 , однак двері їй ніхто не відчинив. Після того, як дізналась куди виїхав ОСОБА_1 з їх спільною дитиною, то вже не могла туди поїхати, бо міст через річку ОСОБА_7 був зруйнований. До 15.03.2022 року із старшою дитиною перебувала в місті Чернігові та намагалась забрати ОСОБА_5 , однак переживаючи за своє життя та за життя сина ОСОБА_8 виїхала за межі міста, а 18.03.2022 року потрапила як біженець до Швейцарії. При цьому весь час підтримувала зв`язок з ОСОБА_1 та просила повернути дитину, на що він казав щоб приїжджала та забирала. 26.07.2022 вона приїхала за місцем мешкання ОСОБА_1 , але він сказав, що дитину не віддасть, виштовхав із приміщення, навіть не дав побачити дитину. Вона звернулась до правоохоронних органів та служби у справах дітей Чернігівської міської ради.

Ухвалою судді від 29.08.2022 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 03.10. 2022 року цивільні справи за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_1 про визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , об`єднані в одне провадження.

Ухвалою суду від 31.10.2022 року об`єднану цивільну справу призначено до судового розгляду.

Позивач (відповідач) ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 заявлений цивільний позов підтримали та просили залишити дитину проживати разом з батьком.

Відповідач (позивач) ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали та просили визначити місце проживання дитини разом зматір`ю.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, просив справу розглянути без його участі та прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини (а.с.175).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 05.06.2020 року, який рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14.07.2022 року розірвано (а.с.38-40).

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.20).

Відповідно до копії домової книги ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 80-82).

Згідно копії акту від 13.07.2022 року, затвердженого керуючим ОЖБК, дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його батько ОСОБА_1 фактично проживають у кв. АДРЕСА_3 без реєстрації з грудня 2021 року (а.с.21).

Відповідно до характеристики Об`єднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова від 13.07.2022, скарг від мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 на ОСОБА_1 не надходило (а.с.22).

Згідно довідки ТОВ «Стройбуд Консалт Інвест» від 13.07.2022, ОСОБА_1 працює в ТОВ «Стройбуд Коснсалт Інвест» на посаді водія вантажного автомобіля (а.с.25).

ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання та роботи (а.с.23,24).

Відповідно до довідок від 16.04.2022 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є внутрішньо переміщеними особами: фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 (а.с.26-27).

З довідки Чернігівського дошкільного навчального закладу №71 від 21.07.2022 року вбачається, що ОСОБА_10 зарахований до закладу дошкільної освіти №71. За період оформлення дитини в садок мати ОСОБА_2 не з`являлася, умовами перебування дитини в закладі не цікавилася. Оформленням сина до ДНЗ займався батько ОСОБА_1 (а.с.28).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_11 (а.с.29).

Допитаний у якості свідка ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що є сусідом ОСОБА_1 , син дійсно проживає разом з ним, з яких причин - свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що є сусідом ОСОБА_1 , він з дружиною вирішили припинити сімейні відносини, з грудня 2021 року син проживає разом з ним, з яких причин - не знає. З початком бойових дій у м. Чернігові ОСОБА_1 вивіз своїх дітей з міста, ОСОБА_2 хотіла їхати до сина, проте, місто було в оточенні, пізніше неодноразово бачив її за місцем мешкання дитини. У ОСОБА_1 з сином гарні відносини.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні надала пояснення про те, що є сусідкою ОСОБА_1 , він - турботливий батько, піклується про здоров`я дитини, гуляє з нею тільки він. ОСОБА_2 бачила лише раз.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 , з грудня 2021 року син проживає разом з ним, він - турботливий батько, водить дитину у садок, доглядає.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні надала пояснення про те, що є сусідкою ОСОБА_2 , вона з дітьми та ОСОБА_1 проживали у її будинку, останній виїхав після того, як побив ОСОБА_17 , дитину забрав із собою, щоб повернути дружину. Дитину повернути відмовляється.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_18 пояснив, що після того, як між батьками стався конфлікт, ОСОБА_1 вирішив, що дитина буде проживати разом з ним. Коли почалися бойові дії у м. Чернігові, ОСОБА_2 намагалася забрати дитину, щоб вивезти, але батько не віддавав.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_2 , знає і її колишнього чоловіка. Вказує, що відносини у сім`ї останнім часом погіршились, він її бив. Коли почалися бойові дії у м. Чернігові, ОСОБА_2 просила віддати їй дитину, щоб вивезти, але батько не віддавав.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснив, що давно знає сім`ю, чув, що між ними стався конфлікт. На даний час дитина живе з батьком більше року за його рішенням. ОСОБА_2 намагалась забрати дитину, проте ОСОБА_1 не віддає.

Відповідно до Висновку щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 20.10.2022 року № 517, за місцем проживання обох батьків створені належні умови для розвитку та виховання дитини, батьки мають достатній батьківський потенціал. Після з`ясування всіх обставин справи, орган опіки та піклування вирішив визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_2 (а.с.123-124).

За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Положеннями ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 61-327цс18 відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини.

Вирішуючи спір між сторонами щодо визначення місця проживання дитини, суд в першу чергу виходить із інтересів самої дитини. Враховує те, що між батьками склалися суперечливі відносини щодо виховання їх спільної дитини, що не може не впливати негативним чином на саму дитину. Зважає на створення матір`ю належних умов для проживання, виховання та забезпечення сина, враховує вік дитини. Крім того, суд враховує висновок органу опіки та піклування, яким рекомендовано визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю.

З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що з урахуванням пріоритетності прав та інтересів дитини, ставлення матері до виконання своїх батьківських обов`язків, приймаючи до уваги висновок Управління (служби) у справах дітей, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його матір`ю - ОСОБА_2 .

У відповідності до п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується.

Керуючись ст.160 Сімейного кодексу України, ст.ст. 13, 43, 76-81, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, про визначення місця проживання дитини - відмовити.

ПозовОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його матір`ю - ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 08.02.2023.

Головуючий - суддя О. О. Карапута