УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/177/23

Провадження № 2-о/568/14/23

15 лютого 2023 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О.

ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа, орган опіки та піклування Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання особи недієздатною та призначення опікуна,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна. В обґрунтування вимог, вказує, що його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою похилого віку, має незадовільний стан здоров`я, внаслідок чого нездатний до самообслуговування та потребує стороннього догляду. Заявник вказує, що проживає разом з батьком та здійснює його догляд. За таких обставин, просить визнати ОСОБА_2 недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його опікуном.

Ухвалою суду від 06 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, зокрема в зв`язку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_2 психічних захворювань, які діагностовано лікарями та існують станом на дату звернення до суду з даною заявою а саме: виписки із історії хвороби психіатричних закладів (амбулаторної картки хворого), довідка про стан здоров`я, медичні карти особи, виписка з історії хвороби, а також не надано подання органу опіки та піклування.

Заявником 14 лютого 2023 року подано заяву на усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду. Зокрема надано виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) карти хворого від 13.02.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає на ряд хвороб: ІХС, кардіосклероз, екстрасистолічна аритмія, гіпертонічна хвороба ІІ ст., церебральний склероз, легкий когнітивний розлад, внаслідок чого потребує стороннього догляду та медикаментозного лікування.

Ознайомившись із поданими документами, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.3 ст.297 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Предметом доказування в даній категорії справ є: наявність хронічного, стійкого психічного розладу; факти, що підтверджують, що громадянин не може розуміти значення своїх дій та керувати ними; причинний зв`язок між психічним розладом і тим, що громадянин не здатний усвідомлювати значення своїх дій керувати ними; досягнення встановленого законом віку громадянином, відносно якого ставиться питання про визначення його недієздатним; інші обставини; висновок судово-психіатричної експертизи; довідки з медичної установи; довідки про постановку на облік у психіатричній установі; виписка з історії хвороби.

Усі доводи і докази щодо предмету доказування мають бути чітко і детально викладені заявником у поданій заяві.

У заяві про визнання фізичної особи недієздатною повинні бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Всупереч вимогам законодавства заявником не долучено до матеріалів заяви належних доказів, що ОСОБА_2 страждає хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок якого не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З наданих суду копій виписок із медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що ОСОБА_3 потребує медикаментозного лікування, внаслідок ряду захворювань кардіологічного та неврологічного характеру.

Суд, лише за наявністю таких доказів та достатніх даних про розлад психічного здоров`я фізичної особи, призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу і відсутність зазначених даних позбавить суд в подальшому вирішити питання щодо призначення судово-психіатричної експертизи - однїєї з найважливіших процесуальних дій, яка має бути проведена в ході підготовки до судового розгляду справ про визнання фізичної особи недієздатною.

Призначення такої експертизи тільки на підставі заяви про визнання особи недієздатною без достатньо обґрунтованих припущень про наявність у ОСОБА_2 психічного розладу здоров`я станом на день розгляду заяви, буде порушенням прав, гарантованих йому ч.2 ст.28 та ч.1 ст.64 Конституції України.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Згідно ч.1 ст.300 ЦПК України суд вирішує питання щодо призначення над недієздатною особою піклувальника або опікуна не інакше, як за поданням органу опіки та піклування. Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення над недієздатними особами опіки, а саме - за поданням відповідного органу.

Так, фізична особа може бути призначена опікуном (піклувальником) лише за її згодою, що повинно бути виражено в письмовій заяві. Особа, яка виявила бажання виконувати обов`язки опікуна (піклувальника), подає до органу заяву про клопотання перед судом про призначення її опікуном (піклувальником).

До заяви додається медичний висновок про те, що за станом здоров`я заявник може бути опікуном (піклувальником). Спеціалісти органу опіки і піклування обстежують матеріально-побутові умови проживання майбутнього опікуна (піклувальника), складають відповідний акт і готують до суду подання щодо кандидатури опікуна (піклувальника).

Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства - захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Заявником до заяви про визнання особи недієздатною долучено довідку Крупецької сільської ради №110 від 31.01.2023 року, відповідно до якої заявник має на своєму утриманні пристарілих батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які потребують стороннього догляду, та є єдиним сином у своїх батьків. Також заявником долучено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №1 від 02.01.2023 року відповідно до якого ОСОБА_5 проживає з дружиною ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 .

За відсутності подання органу опіки та піклування про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною фізичною особою, а також доказів, які б свідчили про те, що заявник здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 та має можливість бути опікуном, позбавляють суд можливості постановити будь-яке рішення по справі за наявними матеріалами.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Отже, суд вважає, що у встановлений судом строк заявник вимоги суду не виконав, недоліки не усунув.

Відповідно до ч. 3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, враховуючи розумність строків розгляду цивільної справи, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна вважати неподаною та повернути заявнику, оскільки вимоги, що слугували підставою для постановлення судом ухвали про залишення позову без руху, залишенні без належного реагування зі сторони заявника, що унеможливлює вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Згідно ч.3 ст.185 ЦПК України, роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 185, 353-355 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа, орган опіки та піклування Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання особи недієздатною та призначення опікуна вважати неподаною та повернути заявнику.

Суд роз`яснює, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Троцюк