_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/741/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми надмірно нарахованих та відшкодованих пільг на комунальні послуги, суд -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2022 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , яким просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь позивача суму надмірно нарахованих та відшкодованих пільг 50 % на комунальні послуги у розмірі 24 278 гривень 72 копійки та суму сплаченого судового збору у розмірі 2481,00 гривень.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2022 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 17.11.2022 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідачем ОСОБА_1 було надано відзив на позов, яким позовні вимоги не визнано, акцентовано увагу суду на той факт, що позивачем було пропущено строк позовної давності звернення з даним позовом до суду, щодо стягнення відшкодування пільг за період з 01.07.2017 року по 30.09.2019 року, крім того відповідачем зазначено, що позов пред`явлено до ОСОБА_1 , але з 23.09.2017 року вона уклала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_2 , про даний факт позивачу було відомо. Також, відповідач зазначає щодо недопустимості застосування норм ч.1 ст.1215 ЦК України, оскільки в позові не йдеться про рахункову помилку або про недобросовісність з боку відповідача, тому просить відмовити у позовних вимогах.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України.

Представник позивача Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради Шпак К.Д. до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, через канцелярію суду надав заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, через канцелярію суду надала заяву, якою підтримала відзив, у позові просила відмовити та провести розгляд справи за її відсутності.

Відповідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до Положення про Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 31.07.2019 року № 4876-VII, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради і створюється відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування».

Основними завданнями Департаменту є виконання функцій головного розпорядника коштів субвенції з державного бюджету на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату житлово-комунальних послуг, на придбання твердого та рідкого пічного побутового палива та скрапленого газу.

До структури департаменту входять структурні підрозділи Департаменту (управління,відділи, сектори).

Відповідно до Положення про управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, затвердженого наказом директора Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 31.07.2018 року № 219, Управління є територіальним структурним підрозділом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради без права юридичної особи. Управління підпорядковується директору Департаменту, який координує діяльність управління.

У листопаді 2022 року до Київського районного суду м.Одеса звернувся представник Департаменту праці та соціальної політики ОМР з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплачених бюджетних коштів.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в базі даних Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, як член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.

Відповідно довідки № УЗ-164262-ю/л від 07.07.2021 року про зареєстрованих осіб у житловому будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованими числяться три особи ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 /а.с.11/.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та п. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України ОСОБА_1 разом із сином, ОСОБА_5 , 2003 р.н., та матір`ю-пенсіонеркою, ОСОБА_4 , 1943 р.н., до 30.06.2020 року користувались правом на 50-відсоткову знижку при оплаті за комунальні послуги в межах норм, передбачених чинним законодавством.

Згідно з аб. 2 п. 5 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

З 01.07.2017 року до 30.09.2019 року щомісяця організації-надавачі послуг подавали на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулі місяці, в яких значилася ОСОБА_6 , як член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, пільга на 3 особи. Управління здійснювало звірку інформації, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходила від зазначених підприємств, та контроль за відшкодуванням витрат за надані пільги відповідно до норм споживання та затверджених тарифів.

З 01 жовтня 2019 року монетизовані пільги на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 373 «Деякі питання надання житлово- комунальних субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі».

Оскільки ОСОБА_1 не звернулася із заявою про виплати пільги готівкою, пільги у безготівковій формі призначалися їй в автоматичному режимі.

В матеріалах справи є Повідомлення про надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 та їх нарахування у період з жовтня 2017 року по червень 2020 року/а.с.13-18/.

У позові зазначено, що до Управління соціального захисту населення в Київському районі надійшла інформація щодо реєстрації 23.09.2017 року шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_7 , тому з 30.06.2020 року пільги члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни їй було призупинено до з`ясування обставин.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Позивач у позові вказує, що до Управління соціального захисту населення в Київському районі надійшла інформація щодо реєстрації 23.09.2017 року шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_7 , проте до матеріалів справи не надано жодного доказу про конкретну дату, коли саме надійшла інформація про зміну сімейних обставин щодо реєстрації шлюбу відповідача, не відомо у зв`язку з чим саме з 30.06.2020 року було призупинено пільги.

Крім того, у позові зазначено, що пільги було призупинено до з`ясування обставин, однак будь-яких доказів на підтвердження з`ясування обставин у вигляді проведення перевірки суду не надано, зокрема в матеріалах справи відсутні будь-які акти працівників УПСЗН в Київському районі щодо проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення пільг.

Також, позов пред`явлено до ОСОБА_1 , хоча з часу реєстрації шлюбу з 2017 року прізвище відповідача було змінено на ОСОБА_8 , та фактично позовні вимоги необхідно було пред`являти до ОСОБА_8 , тобто вказати належне прізвище відповідача по справі, до того ж із тексту позову вбачається, що ще у червні 2020 року позивач був обізнаний про укладення шлюбу та зміну прізвища відповідачем.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 23.09.2017 року, актовий запис № 1651, вбачається, що ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , та після шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_2 ».

У позові зазначено, що станом на дату подання даної позовної заяви до суду, відповідачем у добровільному порядку не повернуто надмірно нарахованих та відшкодованих пільг 50 % на комунальні послуги ОСОБА_1 за період з 01.10.2017 р. по 30.06.2020 р. - 24278,72 грн.

Крім того, вказано, що неодноразово ОСОБА_1 запрошували до управління (в телефонному режимі та письмово), але вона до Управління не з`являлась.

Однак, суд зауважує, що в матеріалах справи є одноразове звернення у вигляді листа Управління соціального захисту населення в Київському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 28.05.2021 року, направленого на ім`я ОСОБА_1 з метою уточнення інформації, однак до матеріалів справи не додано доказів його рекомендованого поштового відправлення на адресу ОСОБА_1 та отримання вказаного листа відповідачем./а.с.12/.

Будь-яких інших доказів щодо направлення на адресу проживання відповідача листів-повідомлень про необхідність повернення надмірно нарахованих та відшкодованих пільг на комунальні послуги, їх розміру та доказів поштового відправлення та отримання їх відповідачем суду не надано.

Крім того, суду не надано копій будь-яких рішень /протоколів/ Управління соціального захисту про нарахування, зміну, призупинення чи скасування пільг відповідачу та підстав прийняття таких рішень.

Суд зазначає, що якщо відповідачем подавались будь-які заяви про призначення пільги та з якої дати, або заяви, в яких відповідач зобов`язується у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання пільг, зокрема зміни складу сім`ї, які зареєстровані або фактично проживають, джерел доходу та інше) протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, суду теж не надано для дослідження.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує нормами ст.1166 та ч.1,2 ст.1212 ЦК України.

За положеннями ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

В даному випадку судом не встановлено факту рахункової помилки з боку особи, яка проводила вищевказані виплати, та одночасно наявними в матеріалах справи доказами не доведено факт недобросовісності набуття відповідачем отриманих коштів.

Крім того, посилання позивача у позовній заяві на норми ст.1166 ЦК України, які регулюють деліктні зобов`язання, що виникають у зв`язку із завданням шкоди майну, є помилковими та не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, тому теж є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.56 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, позовна давність є строком для пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини

Обчислення позовної давності в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, здійснюється з дня, коли саме цей орган довідався або міг довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У даному випадку, позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактичну дату порушення прав позивача саме у червні 2020 року, яка має значення для визначення початку перебігу позовної давності та не надано заяву про поновлення строків у разі їх пропуску з поважних причин,

Між тим, для визначення початку перебігу виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) фактори. При цьому, правило ч.1 ст. 261 ЦКУ містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення строку, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). При цьому законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності, тобто вона може бути викладена у відзиву або окремому клопотанні.

З урахуванням вищевказаних норм законодавства, суд дійшов до висновку, що позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради є недоведеним, не підтверджений фактами та доказами звернення до суду в межах позовної давності, тому не підлягає задоволенню в повному обсязі.

В довершення необхідно вказати, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів; запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 187, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.1166, 1212 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми надмірно нарахованих та відшкодованих пільг на комунальні послуги відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.02.2023 року.

Суддя Гниличенко М. В.