Ухвала

Іменем України

15 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 2/2218/144/11

провадження № 61-1608ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаною скаргою, в якій просила: визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Джубаби Д. О. щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 15 вересня 2022 року у виконавчому провадженні № 69738148; визнати протиправною і скасувати постанову приватного виконавця Джубаби Д. О. про арешт майна боржника від 15 вересня 2022 року у виконавчому провадженні № 69738148; зупинити та заборонити приватному виконавцю Джубабі Д. О. передавати на реалізацію та реалізовувати квартиру АДРЕСА_1 .

Скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Джубаби Д. О. перебуває виконавче провадження № 69738148 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/2218/35/12, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, згідно з яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27 лютого 2008 року № 792008/2л в розмірі 142 961,65 доларів США та пені в розмірі 157 715,32 грн звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 . Постановою приватного виконавця Джубаби Д. О. від 15 вересня 2022 року в зазначеному виконавчому провадженні накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їй ( ОСОБА_1 ) на праві приватної власності. Вказана постанова є неправомірною, оскільки предмет іпотеки, на який звернено стягнення згідно з рішенням суду, що й перебуває на примусовому виконанні в цьому виконавчому провадженні, а саме - квартира АДРЕСА_2 , власником якої був ОСОБА_2 , станом на 2011 рік перестав існувати. Квартира АДРЕСА_1 була придбана нею у 2019 році. Рішенням суду не було звернено стягнення на належну їй квартиру, вона не була предметом іпотеки, а тому відсутні правові підстави для звернення на неї стягнення та накладення на неї арешту.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2022 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 грудня 2022 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що у постанові Хмельницького апеляційного суду від 13 травня 2022 року у справі № 2/2218/144/11 встановлено, що квартира АДРЕСА_2 за рахунок об`єднання з квартирою АДРЕСА_3 змінилася лише за внутрішніми та зовнішніми параметрами, але не перестала існувати як об`єкт нерухомості. Належна ОСОБА_2 квартира АДРЕСА_2 , на яку було звернено стягнення, зазнала змін внаслідок реконструкції та об`єднання з іншою квартирою, в подальшому була відчужена, і її кінцевим набувачем є ОСОБА_1 . На підставі наведеного постановою Хмельницького апеляційного суду від 13 травня 2022 року у справі № 2/2218/144/11 замінено сторону виконавчого провадження - боржника ОСОБА_2 на ОСОБА_1 . Вказана постанова залишена без змін постановою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року. Отже, ОСОБА_1 є правонаступником ОСОБА_2 у матеріальних правовідносинах і належним боржником у виконавчому провадженні. Тому приватним виконавцем обґрунтовано винесено постанову про накладення арешту на квартиру ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

27 січня 2023 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 грудня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її скаргу на дії та рішення приватного виконавця.

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана на підставі абзацу 2 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) і мотивована обставинами, зазначеними в її скарзі на дії та рішення приватного виконавця. Також заявник зазначила, що немає жодного юридичного документа, який свідчив би, що стягувач у виконавчому провадженні № 69738148 є іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 . Тобто у приватного виконавця не виникло права на накладення арешту на вказану квартиру, власником якої є вона. Приватний виконавець протиправно не перевірив наявності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належно зареєстрованого за стягувачем права іпотекодержателя.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Судами встановлено, що 27 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 792008/2л, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 120 000 доларів США на строк до 25 лютого 2028 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 12,9 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 27 лютого 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Сорокатюк Н. А. і зареєстрований за № 431. Предметом іпотеки за договором є квартира АДРЕСА_2 загальною площею 74 кв. м, яка належить іпотекодавцю ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Управлінням житлово-комунального господарства 03 жовтня 2006 року і зареєстрованого Хмельницьким бюро технічної інвентаризації.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2012 року у справі № 2/2218/35/12 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 27 лютого 2008 року № 792008/2л в розмірі 142 961,65 доларів США, пеню в сумі 157 715,32 грн та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27 лютого 2008 року № 792008/2л в розмірі 142 961,65 доларів США і пені в сумі 157 715,32 грн звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_4 , належну на праві власності ОСОБА_2 . Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та визначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки в розмірі 862 000 грн.

17 жовтня 2011 року ОСОБА_2 зареєстровано декларацію № ХМ 3 про готовність квартири АДРЕСА_1 до експлуатації внаслідок реконструкції двох квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 в одну.

Здійснивши реконструкцію квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 за вказаною адресою, ОСОБА_2 погасив свідоцтва про право власності від 03 жовтня 2006 року (реєстраційні номери № 16244024 і № 16246275) на дві окремі квартири та отримав нове свідоцтво про право власності від 31 жовтня 2011 року, зареєструвавши своє право в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 35016193.

На підставі договору купівлі-продажу від 18 серпня 2010 року № 159644 квартира АДРЕСА_6 була продана ОСОБА_4 .

На підставі договору купівлі-продажу від 16 квітня 2019 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_1 .

В органах Державної виконавчої служби на примусовому виконанні перебував виконавчий лист Хмельницького міськрайонного суду № 2/2218/35/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_4 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості на користь ПАТ АБ «Укргазбанк». Виконавче провадження відкрито 16 липня 2013 року. Виконавчий документ неодноразово пред`являвся до виконання. 10 грудня 2019 року виконавчий документ було повернуто стягувачу у зв`язку із встановленням законом заборони щодо звернення стягнення на майно (Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»).

У жовтні 2019 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просило в рахунок задоволення вимог за кредитним договором від 27 лютого 2008 року № 792008/2л в розмірі 142 961,65 доларів США та пені в сумі 157 715,32 грн звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 117,1 кв. м в частині площі 74 кв. м, яка виступила предметом іпотеки за іпотечним договором від 27 лютого 2008 року, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 16 квітня 2019 року. Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною в розмірі 862 000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2020 року у справі № 686/28888/19 вказаний позов задоволено. Звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 686/28888/19 рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в позові ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що оскільки рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2012 року у справі № 2/2218/35/12 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_4 , що була реконструйована у квартиру АДРЕСА_3 за цією ж адресою, то повторне звернення стягнення на іпотечне майно з тих самих підстав нормами чинного законодавства України не передбачено. Натомість наявні підстави для вирішення процесуальних питань при виконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2012 року у справі № 2/2218/35/12.

У березні 2021 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду із заявою, в якій просило замінити сторону виконавчого провадження ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 02 квітня 2021 року в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження було відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 13 травня 2021 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року, ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 02 квітня 2021 року скасовано. Заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження боржника ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 .

У вказаній постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року зазначено, що новоствореним об`єктом нерухомості вважається виключно об`єкт створений без прив`язок до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Враховуючи викладене, апеляційний суд, встановивши, що квартира АДРЕСА_1 , після реконструкції фактично є об`єднанням двох квартир, дійшов правильного висновку, що предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_5 за рахунок об`єднання з квартирою АДРЕСА_3 за цією ж адресою, змінилася за своїми технічними характеристиками, однак не перестала існувати. Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. За змістом цієї норми на особу, до якої перейшло право власності на майно, обтяжене іпотекою, навіть у випадках, коли до її відома не було доведено інформації про обтяження майна іпотекою, переходять всі права та обов`язки іпотекодавця. Отже, в разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-2026цс16. Відтак, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна. У справі, яка переглядається, апеляційний суд, врахувавши положення статті 23 Закону України «Про іпотеку» та встановивши, що під час розгляду справи про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, спірна квартира, на яку звернено стягнення і яка належала боржнику, зазнала змін внаслідок реконструкції та об`єднання з іншою квартирою, а після набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки була відчужена і її кінцевим набувачем є ОСОБА_1 , дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01 березня 2021 року у справі № 201/16014/13-ц. Доводи касаційної скарги щодо відсутності об`єкта іпотеки, не перебування квартири АДРЕСА_3 в іпотеці та те, що квартира АДРЕСА_3 більша за площею за квартиру, яка була предметом іпотеки, не свідчать про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки, як встановлено апеляційним судом, предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_5 , на яку звернено стягнення рішенням суду, об`єднана із квартирою АДРЕСА_3 .

01 вересня 2022 року на підставі заяви стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» постановою приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Джубаби Д. О. на підставі виконавчого листа № 2/2218/35/12, виданого 14 травня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом, відкрито виконавче провадження № 69738148. Боржником в цьому виконавчому провадженні є ОСОБА_1 .

В зазначеному виконавчому провадженні постановою приватного виконавця Джубаби Д. О. від 15 вересня 2022 року накладено арешт на належну боржнику ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101).

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 1291 Конституції України).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частинами першою, другою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Встановивши, що належна ОСОБА_2 (первісному іпотекодавцю) квартира АДРЕСА_2 , на яку було звернено стягнення, зазнала змін внаслідок реконструкції та об`єднання з іншою квартирою АДРЕСА_3 за цією ж адресою, в подальшому була відчужена і її кінцевим набувачем є ОСОБА_1 (новий іпотекодавець), яка є боржником у виконавчому провадженні № 69738148 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/2218/35/12, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27 лютого 2008 року № 792008/2л в розмірі 142 961,65 доларів США та пені в сумі 157 715,32 грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_4 , в рахунок погашення вказаної заборгованості, суди попередніх інстанцій в цій справі дійшли обґрунтованого висновку про правомірність дій приватного виконавця Джубаби Д. О. щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Накладення арешту на нерухоме майно боржника в межах відкритого виконавчого провадження є закономірним наслідком і правомірною дією приватного виконавця, спрямованою на виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Аргументи заявника про те, що у приватного виконавця не виникло права на накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є вона, не заслуговують на увагу з огляду на вищевикладені обставини, встановлені судами під час розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження з боржника ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 .

Посилання в касаційній скарзі на постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 також є неспроможним, оскільки викладені в ній правові висновки не релевантні спірним правовідносинам. Так, у справі № 922/2416/17 розглядалося питання чинності іпотеки у разі виключення на підставі судового рішення відомостей про право іпотеки з Державного реєстру іпотек, тоді як в цій справі суди перевіряли правомірність дій та рішення приватного виконавця про арешт нерухомого майна особи, яка є боржником у виконавчому провадженні у зв`язку з набуттям права власності на іпотечне майно.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Встановивши, що рішення приватного виконавця Джубаби Д. О. щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , прийняте відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця і право заявника не було порушено, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Доводи касаційної скарги не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2022 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 22 грудня 2022 року.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко