ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Городничої В.С.,

суддів Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Просто Страхування» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Просто Страхування», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 15.07.2021 року о 10 год. 20 хв. на 26 км автодороги Т0820 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Opel Omega, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем Ssang Yong Korando, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , коли останній рухався попереду в попутному напрямку.

Під час вказаної ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, які зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 28.09.2021 року, складеного судовим експертом Пилипенко О.С.

Постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 11.08.2021 року винним у ДТП визнано ОСОБА_2 .

Згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця № 311/21А з визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТЗ, складеного 18.10.2021 року судовим експертом Пилипенко О.С., вартість матеріального збитку завданого позивачу складає 46 078,75 грн.

За послуги з виконання експертного дослідження № 311/21А судовому експерту Пилипенко О.С. 18.10.2021 року позивачем було сплачено 2 500,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «Просто Страхування», ліміт страхової відповідальності на одного потерпілого за шкоду, завдану майну складає 100 000,00 грн, розмір франшизи 0 грн.

Позивач звернувся до ПрАТ «Просто Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування.

30.11.2021 року ПрАТ «Просто Страхування» здійснило ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування у сумі 20 564,69 грн.

ОСОБА_2 відмовився відшкодовувати позивачу будь-які збитки.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ПрАТ «Просто Страхування» на його користь страхове відшкодування в сумі 10 848,04 грн, стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду спричинену в наслідок ДТП в сумі 14 666,02 грн та стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Просто Страхування», ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ПрАТ «Просто Страхування» на користь ОСОБА_1 в рахунок страхового відшкодування 10 848,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди, що складається з розміру не відшкодованого матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу у розмірі 14 666,08 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Просто Страхування», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені позивачем, в сумі 6 736,50 грн в рівних частках з кожного (а.с. 175-179).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «Просто Страхування» звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, а також на те, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував усі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, не в повному обсязі дослідив надані сторонами докази по справі та просив рішення суду скасувати в частині позовних вимог до ПрАТ «Просто Страхування» та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовни х вимог відмовити в повному обсязі, а також стягнути судові витрати по справі (судовий збір та витрати на правничу допомогу) (а.с. 184-187).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не скористались своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду оскаржується лише в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Просто Страхування», про стягнення страхового відшкодування у розмірі 10 848,00 грн, а тому в іншій частині колегія суддів рішення суду не переглядає.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 липня 2021 року о 10-20 годині на 26 км автодороги Т0820, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Opel Omega, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем Ssang Yong Korando, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, постраждалих осіб немає. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 11 серпня 2021 року (справа № 330/1704/21) ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП (а.с. 16).

Згідно страхового полісу № АР /4533257 від 31.07.2020 року автомобіль Opel Omega, номерний знак НОМЕР_1 є забезпечними транспортним засобом.

Згідно звіту № YD05321 від 15.07.2021 року розмір відшкодування позивачу становить 21 494,04 грн з ПДВ, яка була сплачена позивачу відповідачем ПАТ «Просто Страхування» (а.с. 73-81).

Згідно висновку експерта-автотоварознавця № 311/21А від 18 жовтня 2021 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику Ssang Yong Korando, номерний знак НОМЕР_2 складає 46 078,75 грн (а.с. 17-51).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Просто Страхування», про стягнення страхового відшкодування у розмірі 10 848,00 грн, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.

Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик повинен виплатити потерпілому страхове відшкодування в порядку, передбаченому Законом.

Закон України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників (стаття 3). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Так, згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону).

Статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на страховика покладено обов`язок протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 липня 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, 19 липня 2021 року, після отримання відомостей про дорожньо-транспортну пригоду, страховиком було направлено свого представника для проведення огляду пошкодженого, внаслідок ДТП, автомобіля та складено протокол огляду транспортного засобу (а.с. 81).

Крім того, 27 вересня 2021 року ПрАТ «Просто Страхування» з метою правильного встановлення спричиненої позивачу матеріальної шкоди, внаслідок ДТП, та суми страхового відшкодування, звернулось до ТОВ Аварком Консалтинг із заявою про проведення огляду пошкодженого автомобіля та визначення вартості відновлювального ремонту без урахування та з урахуванням значення коєфіцієнту фізичного зносу, визначення ринкової вартості автомобіля на момент оцінки дату ДТП 15.07.2021 року. Згідно звіту № YD05321 від 15.07.2021 року розмір відшкодування позивачу становить 20 564,69 грн без ПДВ, яка була сплачена позивачу відповідачем ПрАТ «Просто Страхування» (а.с. 73-81).

Звертаючись до суду з дійсним позовом, позивач вважав виплачену суму страхового відшкодування недостатньою та такою, що не відповідає дійсному розміру спричиненої шкоди, оскільки 28 вересня 2021 року він звернувся до експерта Пилипенко О.С. із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження та 18.10.2021 року експертом Пилипенко О.С. було складено висновок експертного дослідження автотоварознавця №311/21А з визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТЗ, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коєфіцієнта фізичного зносу складає у сумі 28 912,73 грн. Таким чином, враховуючи суму вже виплаченого страхового відшкодування та враховуючи витрати на проведення експертного дослідження в сумі 2 500,00 грн просив суд стягнути з ПрАТ «Просто Страхування» різницю в розмірі 10 848,04 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що в матеріалах справи наявні висновок та звіт про оцінку матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу. В той же час, визначення реального розміру матеріального збитку є основним предметом доказування в рамках дійсного предмету спору.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи висновку та звіту, кожен з оцінювачів використовував різні методичні підходи для оцінки майна, що у свою чергу призвело до різного визначення ринкової вартості автомобіля. Крім того, обраховуючи коефіцієнт фізичного зносу, оцінювачі виходили з різної вартості досліджуваного автомобіля, так як наслідок встановили різний розмір коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, що вплинуло на визначення розміру спричиненої матеріальної шкоди.

Колегія суддів зауважує, що встановлення вартості матеріального збитку та відновлювального ремонту складає предмет експертних знань в галузі автотоварознавства.

Відповідно до частини 1 статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Колегія суддів зауважує, що згідно частини 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1-2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зважаючи на наявність суперечностей у висновку та звіті оцінювача, складених на замовлення позивача та звіту про оцінку, складеного на замовлення страхової компанії, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності судового процесу, позивач з метою доведення обґрунтованості своїх позовних вимог до страхової компанії не скористався своїми процесуальними правами та не заявив клопотань про призначення судом незалежної автотоварознавчої експертизи з метою встановлення спричиненого йому збитку, або допит оцінювача у судовому засіданні з метою встановлення розбіжностей у визначенні розміру, спричиненої шкоди, в той час як суддя не має відповідних знань та не є експертом в області автотехнічних досліджень та не може належним чином оцінити вказані висновок та звіт на предмет їх достовірності та правильності розрахунку спричиненої шкоди, який мав бути покладений в основу судового рішення.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що законом не передбачено відповідальності оцінювача за надання завідомо неправдивого звіту про оцінку, а у висновку наданого позивачем також не зазначено відомостей про те, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність, а тому до вказаних доказів колегія суддів відноситися критично, в той час як проведення незалежної судової експертизи гарантувало би незалежність та безсторонність проведеної судової експертизи, оскільки судовий експерт повідомляється судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Крім того, колегія суддів зауважує, що у випадку незгоди потерпілого із розміром страхового відшкодування, останній не позбавлений права оскаржити відповідне рішення страховика (МТСБУ) про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) позивачем у судовому порядку, яке останнім, окрім іншого не оскаржувалося.

Будь-яких доводів та доказів на їх підтвердження щодо понесення реальних збитків, які не покриваються сумою отриманої страхової виплати, позивач не наводив.

Позовні вимоги позивача до ПрАТ «Просто Страхування» про стягнення витрат на експертне дослідження у сумі 2 500,00 грн є похідними від позовних вимог стягнення страхового відшкодування у задоволенні яких відмовлено, а тому вказані вимоги також не підлягають задоволенню.

Таким чином, з урахуванням встановлених у справі обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПрАТ «Просто Страхування» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в оскаржуваній частині із ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Звертаючись з апеляційною скаргою ПрАТ «Просто Страхування» просило стягнути судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу у даній справі.

З матеріалів справи видно, що загальні витрати на правничу допомогу склали у сумі 11 000,00 грн (а.с. 103, 128, 199).

Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Крім того, частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

ПрАТ «Просто Страхування» в суді першої інстанції та апеляційної інстанції було подано докази понесених фактичних витрат на правничу допомогу до ухвалення рішень по суті (а.с. 103-109, 128-136, 199-207).

На підтвердження витрат на правничу правову допомогу, ПрАТ «Просто Страхування» до матеріалів справи долучено: заяву фактичних судових витрат відповідача з детальним описом робіт та їх вартості (а.с. 103, 128, 199); копію рахунку-фактури № 2 від 01.02.2022 року (а.с. 104, 129) та № 15 від 04.10.2022 року (а.с. 200); копію платіжного доручення №1892 від 01.02.2022 року (а.с. 104 зв., 130) та № 12316 від 04.10.2022 року (а.с. 201); копію акту виконаних робіт від 28.02.2022 року (а.с. 105, 131) та від 28.10.2022 року (а.с. 202); копію ордеру та його оригінал серія АІ № 1192274 від 04.01.2022 року (а.с. 105 зв., 132, 203); копію договору про надання правової допомоги № 1 (а.с. 106-107, 133-134, 206-207); копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо адвокатського бюро Синюк та Партнери (а.с. 108, 135, 204); копію посвідчення адвоката № 6423/10 від 15.02.2018 року (а.с. 109, 136, 205) та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 6423/10 від 15.02.2018 року, видане ОСОБА_3 (а.с. 109 зв., 136 зв., 205 зв.).

Згідно заяви фактичних судових витрат відповідача з детальним описом робіт та їх вартості (а.с. 103, 128, 199), адвокат Синюк С.Л. надав ПрАТ «Просто Страхування» послуги з правової допомоги, а саме в суді першої інстанції: консультація відповідача щодо порядку та строків надання правової допомоги адвокатом по зазначеній справі 1,1 год., вартістю 800,00 грн, підготовчі дії: 1. з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує відповідач, та якими доказами вони підтверджуються; 2. з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3. визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; 4. визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду; 5. збір необхідних доказів на підтвердження позовним вимог; 6. аналіз судової практики 4,2 год., вартістю 2 600,00 грн, підготовка заперечення на позовну заяву в суд: 1. визначення підсудності розгляду позовної заяви; 2. визначення складу учасників судового процесу; 3. написання, підготовка, копіювання, зшивання та надсилання документів з додатками в суд та сторонам по справі; 4. вразі необхідності, участь у судових рішеннях 3,2 год., вартістю 2 600,00 грн, а всього: 6 000,00 грн (а.с. 103, 128) та в суді апеляційної інстанції: консультація відповідача щодо порядку та строків надання правової допомоги адвокатом по зазначеній справі 1,1 год., вартістю 800,00 грн, підготовчі дії: 1. з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує відповідач, та якими доказами вони підтверджуються; 2. з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3. визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; 4. визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду; 5. збір необхідних доказів на підтвердження позовним вимог; 6. аналіз судової практики 3 год., вартістю 2 100,00 грн, підготовка апеляційної скарги: 1. визначення підсудності; 2. визначення складу учасників судового процесу; 3. написання, підготовка, копіювання, зшивання та надсилання документів з додатками в суд та сторонам по справі; 4. вразі необхідності, участь у судових рішеннях 3 год., вартістю 2 100,00 грн, а всього: 5 000,00 грн (а.с. 199).

Таким чином, загальна вартість виконаних адвокатом робіт в суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції складає 11 000,00 грн (5 000,00 грн + 6 000,00 грн).

При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, колегія частково приймає до уваги обсяг робіт, проведений адвокатом Синюк С.Л. у даній справі, що підтверджуються матеріалами справи.

Колегія суддів, критично ставиться до опису робіт зазначених у заяві від 24.11.2022 року (а.с. 199), а саме: пунктів 1 (консультація відповідача щодо порядку та строків надання правової допомоги адвокатом по зазначеній справі) та 2 (підготовчі дії: 1. з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує відповідач, та якими доказами вони підтверджуються; 2. з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3. визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; 4. визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду; 5. збір необхідних доказів на підтвердження позовним вимог; 6. аналіз судової практики) та підпунктів 1, 2, пункту 3, оскільки вказані дії є аналогічними тим діям, які були вчинені адвокатом ще на стадії розгляду справи у суді першої інстанції, а тому стягнення вказаних витрат призведе до подвійного стягнення вказаних витрат з іншої сторони, а також не підлягають стягненню витрати зазначені в підпункті 4 п. 3, оскільки розгляд справи в суді апеляційної інстанції було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тобто без призначення судових засідань, а тому в цій частині витрати стягненню не підлягають.

А тому, до стягнення підлягають витрати зазначені в підпункті 3 пункту 3 заяви від 24.11.2022 року (а.с. 199), а саме: написання, підготовка, копіювання, зшивання та надсилання документів з додатками в суд та сторонам по справі у сумі 1 400 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджено надання адвокатом Синюк С.Л. послуг ПрАТ «Просто Страхування» з професійної правничої допомоги на загальну суму 6 400,00 грн.

Від позивача ОСОБА_1 заперечень щодо стягнення судових витрат, або клопотань про зменшення таких витрат до суду апеляційної інстанції не надходило.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку, що понесені ПрАТ «Просто Страхування» судові витрати на професійну правничу допомогу у доведеному розмірі 6 400,00 грн відповідають вищевказаним критеріям розумності, співмірності і тому підлягають стягненню.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги відповідача ПрАТ «Просто Страхування» на користь ПрАТ «Просто Страхування» підлягають стягненню з позивача ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в розмірі 1 492,50 грн.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ПрАТ «Просто Страхування» про стягнення страхового відшкодування скасовано, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни рішення в частині розподілу судових витрат шляхом виключення ПрАТ «Просто Страхування» з числа осіб з яких підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір та стягнути вказані судові витрати лише з другого відповідача по справі ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Просто Страхування» - задовольнити в повному обсязі.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року в оскаржуваній частині скасувати з ухваленням в цій частині нового рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Просто Страхування», про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити в повному обсязі.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 6 736,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто Страхування» витрати на правничу допомогу у сумі 6 400,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто Страхування» судовий збір у сумі 1 492,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова