Єдиний унікальний номер 142/437/21
Номер провадження 2/142/35/23
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

01 березня 2023 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді Щерби Н.Л.

за участю секретаря судового засідання Ласки Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Піщанка Вінницької області в порядку загального позовного провадження

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Піщанського районного суду Вінницької області перебуває позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини. У вказаній позовній заяві позивач просить суд визначити місце проживання його сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним, батьком дитини, ОСОБА_1 . Позовні вимоги мотивує тим, що 13 травня 2010 року, рішенням Піщанського районного суду Вінницької області його шлюб із ОСОБА_2 було розірвано. Піся розірвання шлюбу дитина залишилася проживати із матір`ю. На утримання сина, на користь ОСОБА_2 з нього, як з батька, утримувались аліменти у розмірі 30 % щомісячно від усіх видів його заробітку з дня подачі заяви до суду і до досягненням дитиною повноліття. Було відкрито виконавче провадження, однак 16 травня 2018 року, ОСОБА_2 подала до виконавчої служби заяву про повернення виконавчого листа без виконання, так як дитину утримує не вона, а батько ОСОБА_1 . Також у позовній заяві зазначено, що уже тривалий час його син, ОСОБА_3 навчається у загальноосвітній школі І-ІІІ ст., с. Яворівка та проживає разом із ним, батьком дитини. За час навчання у школі регулярно відвідує уроки, виконує домашні завдання. Проте, під час дистанційного навчання, коли син, ОСОБА_3 проживає біля матері, ОСОБА_2 , відповідача по справі, на онлайн уроки не виходить, домашні завдання не виконує, що негативно впливає на рівень навчальних досягнень, затримує особистий розвиток дитини. А тому, просить позов задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 серпня 2021 року вказану справу було передано для розгляду судді Щербі Н. Л.

Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року в даній справі було відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

28 червня 2022 року ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суду стало відомо, що представник позивача - адвокат Ломаченський В.П. помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до частини четвертої статті 25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відтак договір про надання правової допомоги припинив свою дію.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання 01 березня 2023 року не з`явився без поважних причин, повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 24 9, яке повернулося на адресу суду 14 лютого 2023 року, відповідно до якого позивач ОСОБА_1 09 лютого 2023 року особисто отримав повістку про виклик до суду, про що свідчить його підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 01 березня 2023 року не з`явилася без поважних причин, повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 24 7, яке повернулося на адресу суду 14 лютого 2023 року, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 08 лютого 2023 року особисто отримала повістку про виклик до суду, про що свідчить її підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Тобто у разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, положеннями статей 223, 257 ЦПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Отже право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суду у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 201/10953/18-ц (провадження № 61-7240св19), від 06.11.2020 у справі № 727/2484/17.

Обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною п`ятою статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності (в разі визнання явки позивача обов`язковою).

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05 червня 2020 року у справі № 910/16978/19 щодо застосування подібної за змістом норми права.

Судом встановлено, що в судові засідання по даній цивільній справі, які були призначені на 19 грудня 2022 року, позивач не з`явився без поважних причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 24 4, яке повернулося на адресу суду 04 січня 2023 року, відповідно до якого позивач ОСОБА_1 13 грудня 2022 року особисто отримав повістку про виклик до суду, про що свідчить його підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. 30 січня 2023 року позивач не з`явився без поважних причин, повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 24 5, яке повернулося на адресу суду 23 січня 2023 року, відповідно до якого позивач ОСОБА_1 12 січня 2023 року особисто отримав повістку про виклик до суду, про що свідчить його підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. 01 березня 2023 року, позивач знову, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, однак, позивач, втретє, не з`явився без поважних причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 24 9, яке повернулося на адресу суду 14 лютого 2023 року, відповідно до якого позивач ОСОБА_1 09 лютого 2023 року особисто отримав повістку про виклик до суду, про що свідчить його підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду невідомі . Будь - яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Отже, викладене свідчить про зловживання правами та дає суду підстави для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки за таких обставин проведення судового розгляду справи без участі позивача та його представника суперечило б наданим ЦПК України правам позивача, який має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, досягнути примирення, розпоряджаючись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, а суд при здійсненні правосуддя має сприяти як всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, так і здійсненню сторонами їх прав.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь - кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Слід відзначити, що позивач, який переважно найбільш зацікавлений у розгляді справи, повинен демонструвати своєю поведінкою сумлінність реалізації своїх процесуальних прав та виконання обов`язків. Належне повідомлення позивача вдруге і втретє поспіль про судове засідання, його неявка у таке, відсутність у справі заяви про розгляд справи за його відсутності, у відповідності до ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, позбавляє суд можливості для проведення розгляду справи чи відкладення розгляду справи незалежно від причин неявки, зобов`язуючи залишити позовну заяву без розгляду.

Такий наслідок неявки позивача є імперативним, тобто застосовується в усіх випадках повторної неявки, незалежно від того чи є можливість вирішити спір по суті.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

В силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача та його представника, як ініціатора судового розгляду, стимулює їх належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач та його представник не можуть взяти участь в судовому засіданні, вони можуть подати заяву про розгляд справи за їх відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Отже, положення закону (ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України) пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.121 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Дві і більше неявки в судове засідання позивача, суд розцінює як втрату позивачем інтересу до результатів розгляду справи.

За вищевикладених обставин суд, з урахуванням строків розгляду справи, часу знаходження справи у провадженні суду, поведінки позивача щодо виконання свого обов`язку явки в судове засідання, відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності, вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду.

При цьому суд зазначає, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє позивача права повторно звернутись до суду з даною позовною заявою.

Керуючись ст. ст. 223, 257, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу про наслідки залишення позовної заяви без розгляду, передбачені ч. 2 ст. 257 ЦПК України, а саме, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали через Піщанський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: