Cправа № 127/6796/22
Провадження № 2/127/892/22
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Шмигори О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту набуття права власності у житловому будинку,

вимоги позивача за первісним позовом: визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, загальною площею 122 кв.м., який позначений на плані під літ. «Ж», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,

вимоги позивача за зустрічним позовом: встановити факт, що у житлових будинках під літерами «А» та «Ж» загальної площі 226.8 (двісті двадцять шість і вісім десятих) квадратних метрів набули права власності та є власниками:

1. ОСОБА_2 набула права власності та є власником 1/2 (однієї другої) частки домоволодіння АДРЕСА_1 згідно варіанту № 3 розподілу об`єкта нерухомого майна на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1900-1903/17-21 від 30 січня 2018 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (Вінницьке відділення), винесеного рішення суду від 03.10.2018 року, а саме: в житловому будинку під літерою «А» на - коридор 1-1, 4.7 кв.м; кухню 1-2, 5.8 кв.м; кімнату 1-3, 12.2 кв.м; кімнату 1-4, 24.6 кв.м; кімнату 1-5, 17.6 кв.м, кухню 2-1, 11.7 кв.м; коридор 2-2, 7.5 кв.м.; кімнату 2-3, 15.6 кв.м; та ганок, загальною площею 99.7 (дев`яносто дев`ять і сім десятих) квадратних метрів.

Господарські споруди та прибудови: сарай «К», убиральню «Л», сарай «М», гараж «Е».

2. ОСОБА_1 , набув права власності та є власником 1/4 (однієї четвертої) частки домоволодіння АДРЕСА_1 згідно варіанту № 3 розподілу об`єкта нерухомого майна на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1900-1903/17-21 від 30 січня 2018 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (Вінницьке відділення), винесеного рішення суду від 03.10.2018 року, а саме: в житловому будинку літерою «Ж»; приміщення: 3-1 Коридор, 7.8 кв.м; 3-2 Вітальня, 27.5 кв.м; 3-4 Санвузол, 6.2 кв.м ; 3-5 Кухня, 11.4 кв.м, В будинку «А» 1.6 Туалет 5.0 кв.м ; загальною площею 57.9. (п`ятдесят сім і дев`ять десятих) кв.м. Господарські будівлі та споруди: гараж «Д»; збудований у 1986 рік, в житловому будинку літ «А» - санвузол 1-6 збудований 1988 рік.

3. ОСОБА_3 , набув права власності та є власником 1/4 (однієї четвертої) частки домоволодіння АДРЕСА_1 згідно варіанту № 3 розподілу об`єкта нерухомого майна на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1900-1903/17-21 від 30 січня 2018 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (Вінницьке відділення), винесеного рішення суду від 03.10.2018 року а саме: в житловому будинку літерою «Ж»; І. 3-3 Комора, 3.6 кв.м, І Комора 3.3 кв.м, 3-6. Коридор, 27.1 кв.м, 3-7 Кімната, 10.9 кв.м, 3-8 Туалет, 1.9 кв.м, 3.9 Комора, 3.4 кв.м, 3.10 Кімната, 13.4 кв.м, II Веранда, 5.6 кв.м, загальною площею 69.2 (шістдесят дев`ять і дві десятих) кв.метрів. Господарські будівлі та споруди; убиральня «З»,

в с т а н о в и в:

В березні 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Усов Ю.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок.

Вимоги позову мотивовано тим, що рішенням виконавчого комітету Замостянської районної Ради народних депутатів м. Вінниці № 541 від 09 грудня 1981 року був прийнятий в експлуатацію самовільно споруджений двохквартирний житловий будинок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 .

На підставі рішення виконавчого комітету Замостянської районної Ради народних депутатів від 24 грудня 1981 року № 846 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була закріплена земельна ділянка за домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 площею 683 кв. м, з яких 83,0 кв. м в тимчасове користування під посів господарських культур з земельної ділянки міського земельного фонду.

08 січня 1982 року ОСОБА_1 за № 1955 та ОСОБА_2 за № 1954 були видані свідоцтва про право особистої власності на будівлю по АДРЕСА_1 по частці кожному.

Як вбачається з інвентаризаційних відомостей Вінницького обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації, станом на 27 жовтня 1981 року до складу домоволодіння по АДРЕСА_1 входили наступні будівлі: житлова будівля літ. «А», прибудови літ «А1», «А2», «А3», сараї літ. «Б», літ. «В», літ. «Г», вбиральні літ «У» та літ. «У1».

У період часу з 1971 по 1989 роки ОСОБА_1 за власні кошти та без письмової згоди співвласника домоволодіння ОСОБА_2 до житлового будинку «А» здійснив прибудову літ. «А4», площею 22 кв.м., прибудову літ. «а» площею 7,1 кв.м., збудував гараж літ. «Д», а на місці знесеного сараю літ. «Б» збудував житловий будинок, загальною площею 122 кв.м., який позначений на плані під літ. «Ж».

Актом 328-ПП перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Департаменту Державної архітектурної інспекції у Вінницькій області від 04 березня 2016 року було встановлено, що двоповерховий житловий будинок та прибудова до частини житлового будинку по АДРЕСА_1 побудовані протягом 1971-1989 років. Відповідно до п. 3.2. інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна дане будівництво не належить до самочинного.

19 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , посилаючись на положення ст. 357 ЦК України, якою передбачено, що у разі, якщо співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди зробив у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, він набуває право власності на таку добудову (прибудову), якщо це не порушує прав інших співвласників, а також враховуючи те, що житловий будинок літ. «Ж», який розташований в АДРЕСА_1 , був збудований ним за власний рахунок у встановленому законом порядку та не порушує прав інших співвласників, вважає, що наявні всі підстави для визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок.

При цьому ОСОБА_2 заперечує його одноосібне право власності на майно - житловий будинок літ. «Ж», яке було створене ним за власний рахунок.

За наведених вище підстав, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 07 квітня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (т.1 а.с. 39).

У встановлений судом строк надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову (т. 1 а.с. 52-61).

Від представника позивача ОСОБА_5 адвоката Усова Ю.В. надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає про необґрунтованість доводів відповідача, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі (т. 1 а.с. 168-170).

У встановлений судом строк від відповідача надійшли заперечення (т. 1 а.с. 193-197).

У встановлений судом строк відповідачем ОСОБА_2 було подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту набуття права власності у житловому будинку (т. 1 а.с. 181-190).

Вимоги зустрічного позову мотивовано тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/5835/16-ц домоволодіння АДРЕСА_1 поділено у натурі відповідно до часток між його співвласниками, а саме: ОСОБА_1 ( частка), ОСОБА_2 ( частка) та ОСОБА_3 ( частка). Предметом поділу також був житловий будинок бід літ. «Ж», який входить до складу даного будинковолодіння.

Поданими позовними вимогами ОСОБА_1 намагається змінити юридичний факт, який має своє місце але позивачем такі фактичні обставини спотворюються.

З урахування наведеного і з метою усунення перешкод в користуванні нерухомістю, ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою.

Ухвалою суду від 09 червня 2022 року прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднавши їх в одне провадження (т. 1 а.с. 214).

Представником відповідача-позивача адвокатом Семенюком І.В. подано заяву про застосування до вимог первісної позовної заяви спливу позовної давності (т. 1 а.с. 228-230).

Ухвалою суду від 04 серпня 2022 року за клопотанням представника позивача за первісним позовом залучено ОСОБА_3 до участі у справі як співвідповідача за первісним позовом (т. 1 а.с. 221).

Ухвалою суду від 14 вересня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (т. 1 а.с. 236).

Позивач-відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився. На адресу суду від його представника адвоката Усова Ю.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність ОСОБА_1 . Позовні вимоги підтримує у повному обсязі просить суд їх задовільнити.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Семенюк І.В. до судового засідання не з`явились, надавши на адресу заяву, у якій просять розгляд справи здійснити у їх відсутність, вимоги первісного позову не визнають. Вимоги зустрічного позову підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку.

Обґрунтовуючи вимоги первісного позову, позивач зазначає, що йому, відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 .

Також зазначає, що ним, за власні кошти у 1971 по 1989 роки, без письмової згоди співвласника домоволодіння ОСОБА_2 до житлового будинку «А» було здійснено прибудову літ. «А4», площею 22 кв.м., прибудову літ. «а» площею 7,1 кв.м., збудовано гараж літ. «Д», а на місці знесеного сараю літ. «Б» збудовано житловий будинок, загальною площею 122 кв.м., який позначений на плані під літ. «Ж», а тому, відповідно до положень ч. 4, 5 ст. 357 ЦК України, наявні всі підстави для визнання за ним права власності на житловий будинок, загальною площею 122 кв.м., який позначений на плані під літ. «Ж», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, судом встановлено, що у березні 2016 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому, зокрема, просив суд поділити в натурі житловий будинок, загальною площею 226,8 кв.м. та господарські споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши кожному співвласнику частку майна, що передається в результаті поділу, згідно висновку будівельно-технічної експертизи.

Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/5835/16 (т. 1 а.с. 127-134), залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 25 квітня 2019 року та постановою Верховного Суду від 12 березня 2020 року, поділено у натурі житловий будинок, а саме:

-виділено в натурі у власність ОСОБА_2 її частку у праві спільної часткової власності на частки домоволодіння АДРЕСА_1 згідно варіанту № 3 розподілу об`єкта нерухомого майна висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1900-1903/17-21 від 30 січня 2018 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (Вінницьке відділення), а саме: в житловому будинку літ «А» - коридор 1-1, кухню 1-2, кімнату 1-3, кімнату 1-4, кімнату 1-5, кухню 2-1, коридор 2-2, кімнату 2-3, ганок, сарай «К», убиральню «Л», сарай «М», гараж «Е»;

-виділено в натурі у власність ОСОБА_1 його частку у праві спільної часткової власності на частки домоволодіння АДРЕСА_1 згідно варіанту № 3 розподілу об`єкта нерухомого майна висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1900-1903/17-21 від 30 січня 2018 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (Вінницьке відділення), а саме: в житловому будинку літ «Ж» - коридор 3-1, вітальню 3-2, санвузол 3-4, кухню 3-5, гараж «Д»; в житловому будинку літ «А» - санвузол 1-6;

-виділено в натурі у власність ОСОБА_3 його частку у праві спільної часткової власності на частки домоволодіння АДРЕСА_1 згідно варіанту № 3 розподілу об`єкта нерухомого майна висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1900-1903/17-21 від 30 січня 2018 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (Вінницьке відділення), а саме: в житловому будинку літ «Ж» - комору І, комору 3-3, коридор 3-6, кімнату 3-7, туалет 3-8, комору 3-9, кімнату 3-10, веранду ІІ, убиральню «З»;

-огорожу №1 та колодязь №2 залишено у спільному сумісному користуванні;

-зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільно здійснити переобладнання приміщень житлового будинку літ. «А» з прибудовами АДРЕСА_1 згідно варіанту № 3 розподілу об`єкта нерухомого майна висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1900-1903/17-21 від 30 січня 2018 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (Вінницьке відділення) заклавши дверний отвір між приміщеннями 1-1 та 1-6 та улаштувати дверний отвір між приміщенням 1-6 та двором;

-зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спільно здійснити переобладнання приміщень житлового будинку літ. «Ж» з прибудовами АДРЕСА_1 згідно варіанту № 3 розподілу об`єкта нерухомого майна висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1900-1903/17-21 від 30 січня 2018 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (Вінницьке відділення), заклавши дверний отвір між приміщеннями 3-2 та 3-3, улаштувати дверний отвір між приміщенням І та 3-3, та улаштувати перегородку між приміщеннями 3-2 та 3-3.

-стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за відступ від частки в праві власності на домоволодіння в розмірі 67 387 (шістдесят сім тисяч триста вісімдесят сім) грн. 66 коп.

-стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 компенсацію за відступ від частки в праві власності на домоволодіння в розмірі 104 929 (сто чотири тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять) грн. 65 коп.

Отже, як вбачається з наведеного, що будинок, який позначений на плані під літ. «Ж», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який просить визнати позивач, є складовою будинковолодіння та був об`єктом поділу між усіма співвласниками.

Частинами 1 та 3 статті 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Статтею 357 ЦК України, якою регулюється визначення часток у праві спільної часткової власності, передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

З посиланням на вказану вище норму, ОСОБА_1 заявлено вимогу про визнання за ним права власності на житловий будинок, який позначений на плані під літ. «Ж», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , обгрунтовуючи тим, що даний будинок був збудований ним за власний рахунок у встановленому законом порядку та не порушує прав інших співвласників.

ОСОБА_1 заявляючи вимогу про визнання за ним права власності на будинок в порядку ст. 357 ЦК України, фактично ставить питання про визначення/перерозподіл часток у припиненому праві спільної часткової власності, в результаті поділу між співвласниками, що суперечить вимогам закону.

У своїй зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 ставить вимогу про встановлення факту набуття усіма співвласниками права власності на виділене внаслідок поділу майно відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2019 року.

Однак, із ухваленням 03 жовтня 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області рішення про поділ будинковолодіння, право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на будинковолодіння АДРЕСА_1 , до складу якого також відносився спірний будинок, який позначений на плані під літ. «Ж», припинилось та в результаті такого поділу останні набули у власність зазначене у рішенні суду виділене відповідно до їх часток нерухоме майно.

Щодо застосування до вимог первісної позовної заяви спливу позовної давності, суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 256, 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Враховуючи, що застосування позовної давності до позовних вимог є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову у разі пропуску строку для звернення з позовом без поважної причини, суд у даному випадку, не застосовує строк позовної давності до заявлених позовних вимог первісної позовної заяви, адже у задоволені позову відмовлено з підстав його недоведеності.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог первісної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності та у відмові в задоволенні зустрічної позовної ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту набуття права власності у житловому будинку.

У зв`язку із відмовою в задоволенні первісної та зустрічної позовної заяви, судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід залишити за сторонами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 49, 81, 82, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні первісної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, відмовити.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту набуття права власності у житловому будинку, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Позивач-відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач-позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК