Справа№938/515/22
Провадження № 2/938/32/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі:

головуючого судді Джуса Р.В.,

з участю:

секретаря судового засідання Мартищук Н.І.,

розглянувши цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

за участю:

від позивача: представника позивача -адвоката Артюшкової О.О.;

від відповідача: не з`явився;

Обставини справи.

ОСОБА_1 звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Ухвалою суду від 24.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 16.11.2022.

У зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача та відсутністю в суду відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, розгляд справи було відкладено на 04.01.2023.

Окрім того, зважаючи на те, що згідно отриманої судом інформації від Довгопільського старостинського округу Білоберізької сільської ради, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично проживає в місті Червоноград Львівської області, відповідача додатково було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України та скерування SMS-повідомлення на номер телефону зазначений у позовній заяві.

30.12.2022 на адресу суду від представника позивача надійшли докази понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні 04.01.2023 оголошувалась перерва до 23.01.2023.

19.01.2023 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він позовні вимоги заперечив.

В судовому засіданні 23.01.2023 оголошувалась перерва до 09.02.2023 для надання позивачу можливості подати відповідь на відзив та додаткові докази із врахуванням відзиву відповідача.

В судове засідання 09.02.2023 з`явився представник позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення йому судової повістки про виклик а також телефонограмою на номер телефону вказаний у позовній заяві.

Відповідно до приписів п.п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У Постанові Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі № 361/8331/18 зазначено, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання в черговий раз не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав, однак подав відзив на позовну заяву, в якому виклав свою правову позицію, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в даному судовому засіданні, без участі відповідача, на підставі доказів наявних у справі.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона із 19.05.2012 перебувала із відповідачем у шлюбі, який було розірвано рішенням Верховинського районного суду від 29.01.2019. Від шлюбу у неї та відповідача народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні.

12.03.2018 Верховинським районним судом Івано-Франківської області було винесено судовий наказ про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи із 13.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного судового наказу, 19.08.2019 було відкрито виконавче провадження. Однак відповідач нерегулярно сплачує аліменти та допускає заборгованість.

Разом з тим, у зв`язку із станом здоров`я дитини, нею було понесено додаткові витрати на лікування, які позивачка не взмозі забезпечити самостійно в повному обсязі.

Так, у травні 2022 року їх донька ОСОБА_3 перебувала на лікуванні у стоматолога, де їй було надано послуги по герметизації фігур 16 та 26 зубів та реставрації жувальної поверхні 36 та 46 зубів. Також було видалено молочний зуб. Загальна вартість наданих стоматологічних послуг становила 3200,00грн.

Також у період із 22.08.2022 до 01.09.2022 їх дочці було надано стоматологічні послуги зі встановлення ортодонтичної пластини, вартість яких становила 1800,00грн.

Окрім того, 03.10.2022 дитині було проведено УЗД-обстеження двох колінних суглобів, вартість якого склала 600,00грн.

Позивач вважає, що оскільки загальна сума додаткових витрат на лікування дитини за період із 02.05.2022 до 03.10.2022 становила 5600,00грн, відповідач повинен сплатити половину цих витрат в сумі 2800,00грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовільнити з підстав наведених у позовній заяві та матеріалах справи.

Також просила суд стягнути із відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 2000,00грн.

Правова позиція відповідача.

Відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заперечення мотивовані тим, що згідно рішення суду з нього стягуються аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки його заробітку (доходу). На виконання даного судового рішення було відкрито виконавче провадження за яким він сплачує аліменти. Однак з початком воєнного стану в Україні, він втратив усі джерела доходу та не міг сплачувати аліменти, проте станом на 11.11.2022 заборгованість ним повністю погашена.

Згідно рішення Верховинського районного суду від 22.12.2022 з нього було стягнено пеню в сумі 7 455,00грн та 3000,00грн судових витрат.

Звертає увагу на те, що в нього є інша сім`я, в якій ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася друга дитини та на користь якої із нього також стягуються аліменти в розмірі частки заробітку. Таким чином загальний розмір стягнень із нього становить половину його доходу. Також він несе витрати на оренду житла.

В той же час, починаючи із 05.12.2022 він працює у ТзОв «Лого -Транс» та отримує дохід у розмірі 4 903,19 грн на місяць.

Відповідач вважає, що послуги по видаленню молочного зуба та встановленню ортодонтичної пластинки, які були надані його дочці ОСОБА_5 , є звичайними процедурами для дітей відповідного віку та не зумовлені погіршенням стану здоров`я, і такі витрати охоплюються сумою коштів, які стягуються із нього в якості аліментів.

Зазначає, що сума стягуваних із нього аліментів становить 2900,00грн та таких коштів вистачає для покриття, як поточних витрат на харчування та одяг дитини, так і незначних витрат, пов`язаних із лікуванням, а саме на стоматологічні послуги.

Також відповідач вважає, що сума понесених відповідачкою судових витрат на правову допомогу є необгрунтовано завищеною, зважаючи на категорію справи та її незначну складність. Вважає, що стягнення судових витрат із нього, поставить його у надзвичайно складне матеріальне становище. Просить у їх задоволенні відмовити.

Фактичні обставини встановлені судом.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 17.02.2014 Виконавчим комітетом Яблуницької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Черемошна, Верховинського району Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис №3 від 17.02.2014, та її батьками є: ОСОБА_2 батько, ОСОБА_6 мати (а.с. 8).

Відповідно до судового наказу Верховинського районного суду Івано Франківської області від 01.12.2017 у справі №340/613/17, виданого 12.03.2018, судом присуджено стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи із 13.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).

19.08.2019 головним державним виконавцем Верховинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області було відкрито виконавче провадження №59831828 щодо виконання судового наказу №340/613/17, виданого 12.03.2018 Верховинським районним судом Івано-Франківської області (а.с.10).

Згідно листа Верховинського відділу Державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області від 13.09.2022 №21.1-27/8129, представнику позивача адвокату Артюшковій О.О. було надано розрахунок зі сплати аліментів за період із 13.11.2017 по 01.09.2022, відповідно до якого станом на серпень 2022 року за ОСОБА_2 числилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 16 910,00грн (а.с.13).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 11.11.2022 наданого начальником Верховинського ВДВС, станом на листопад 2022 року за ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів не числиться (а.с. 14-15).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 04.02.2021 Залізничним районним у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), 04.02.2021 між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було укладено шлюб. Після державної реєстрації шлюбу, дружина обрала прізвище ОСОБА_9 (а.с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого 17.11.2020 Сокальським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), 17.11.2020 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було укладено шлюб. Після державної реєстрації шлюбу, дружина обрала прізвище ОСОБА_11 (а.с. 70).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 16.03.2022, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_12 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_13 (а.с.71).

Згідно копії судового наказу Сокальського районного суду Львівської області від 16.11.2022 у справі №454/3521/22, судом присуджено до стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_14 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.73).

Відповідно до довідки №2 від 05.01.2023 виданої ТзОВ «Лого-Транс», ОСОБА_2 працює у товаристві на посаді експедитора та його дохід за період із 05.12.2022 по 31.12.2022 склав 6 090,91грн (а.с.74).

Також 01.07.2022 між ОСОБА_16 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) було укладено договір оренди квартири згідно якого ОСОБА_2 отримав у тимчасове володіння та корристування квартиру та зобов`язався сплачувати орендну плату в розмірі 3800,00грн (а.с. 75-77).

Також судом встановлено, що згідно виписки огляду пацієнта ОСОБА_3 , наданої ФОП ОСОБА_17 , пацієнтка ОСОБА_3 звернулася до неї 02.05.2022 зі скаргами на гострий зубний біль в області молярів нижньої щелепи. При проведенні огляду було встановлено, що у пацієнта наявні аномалії розвитку тимчасових зубів занадто глибокі фісури 16 та 26 зубів, карієс 36 та 46 зубів, уповільнений процес резорбації 34 (тимчасового) зуба у зв`язку із порушенням функції жування. За результатами огляду проведено лікування карієсу 36,46 зубів із реставрацією жувальних поверхонь, превентивну герметизацію фісур 16,26 зубів, видалено 34 (тимчасовий) зуб, та проведено навчання навичок гігієни порожнини рота. Також рекомендовано звернутися за консультацією до лікаря-ортодонта (а.с.84).

Згідно акту виконаних робіт №1 від 02.05.2022 підписаного між ФОП ОСОБА_17 та ОСОБА_3 загальна вартість послуг по герметизації фісур 16,26 зубів, реставрації жувальної поверхні 36 та 46 зубів і видаленні молочного зуба становила 3 200,00грн (а.с.16 ).

Відповідно до довідки від 21.09.2022 виданої ФОП ОСОБА_18 , ОСОБА_1 , в період із 22 серпня по 01 вересня 2022 року її дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було надано стоматологічні послуги зі встановлення ортодонтичної платини (а.с.17).

Вартість ортодонтичної пластини становила 1800,00грн, що підтверджується фіскальним чеком від 01.09.2022 виданим ФОП ОСОБА_18 (а.с.18).

Відповідно до довідки від 07.02.2023 виданої ФОП ОСОБА_19 , ОСОБА_1 22.08.2022 привела на прийом свою доньку ОСОБА_3 зі скаргами на кривизну/нерівність її двох передніх верхніх зубів, порушення функції жування та звукоутворення. На підставі проведеного огляду було встановлено двосторонній перехречний прикус зарахунок звуження верхньої щелепи та призначено ортодонтичну пластинку регулятор функції Френкеля І типу.

У період із 22 серпня по 01 вересня 2022 року було проведено зняття зліпків, виготовлення та встановлення ортодонтичної пластини ОСОБА_3 (а.с. 84 зворот).

Відповідно до обмінної карти пологового будинку №199 від 07.02.2014, дитина яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та матір`ю якої є ОСОБА_6 , та первинного патронажу до новонародженого від 10.02.2014, дитина при народженні мала вроджену клишоногість та їй рекомендовано консультацію дитячого ортопеда (а.с. 88).

Згідно протоколу ультразвукового обстеження від 03.10.2022 у ФОП ОСОБА_20 (Ультрамед-Львів) було проведено ультразвукове обстеження правого колінного суглобу ОСОБА_3 , 2013 року народження. Вартість обстеження становила 600,00грн, що підтверджується фіскальним чеком від 03.10.2022 виданим ФОП ОСОБА_20 (Ультрамед-Львів) (а.с19).

Позивач вважає, що оскільки вказані додаткові витрати в сумі 5 600,00грн на лікування її та відповідача спільної дочки ОСОБА_3 були понесені тільки нею, в силу положень ст. 185 Сімейного кодексу України, відповідач повинен відшкодувати їй половину вартості таких витрат, що становить 2800,00грн.

Оцінка суду.

Предметом позову у даній справі є вимоги про стягнення із відповідача додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами.

Відповідні правовідносини врегульовані положеннями Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини, Конвенціїєю про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з частинами першою-другою статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

За вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу ст.185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.

Відповідно дост.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Одночасно, у відповідності до положень ст.76 ЦПК України доказування у цивільних справах здійснюється за допомогою визначених засобів доказування, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За змістом положень ЦПК України:

-кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 3 і 4 ст. 12 ЦПК України);

-суд розглядає справи неінакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України);

-доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків (ч. ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України);

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із позовних вимог, позивач просить суд стягнути із відповідача половину додаткових витрат понесених нею на лікування дитини, а саме на стоматологічні послуги (герметизація фігур 16 та 26 зубів, реставрація жувальної поверхні 36 та 46 зубів, видалення молочного зуба, встановлення ортодонтичної пластини) та проведення УЗД-обстеження двох колінних суглобів.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, від якого у них є неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає із матір`ю ОСОБА_1 , що сторонами не оспорюється.

Із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_21 стягуються аліменти на утримання їх дочки ОСОБА_3 в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 13.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

02 травня 2022 року ФОП ОСОБА_17 було надано стоматологічні послуги ОСОБА_3 які полягали зокрема у лікуванні карієсу 36,46 зубів із реставрацією жувальних поверхонь, герметизації фісур 16,26 зубів, та видаленню 34 (тимчасового) зуба. Відповідне лікування було проведено у зв`язку із скаргами дитини (пацієнта) ОСОБА_3 на гострий зубний біль в області молярів нижньої щелепи, а також виявлених під час її огляду лікарем: аномалії розвитку тимчасових зубів занадто глибокі фісури 16 та 26 зубів; карієсу 36 та 46 зубів; уповільненого процесу резорбації 34 (тимчасового) зуба у зв`язку із порушенням функції жування.

Факт надання вказаних стоматологічних послуг підтверджується актом виконаних робіт №1 від 02.05.2022 підписаним між ФОП ОСОБА_17 та ОСОБА_3 . Загальна вартість послуг по герметизації фісур 16,26 зубів, реставрації жувальної поверхні 36 та 46 зубів і видаленні молочного зуба становила 3 200,00грн.

Також за результатами проведеного лікарем-стоматологом 02.05.2022 огляду, ОСОБА_3 було рекомендовано звернутися за консультацією до лікаря-ортодонта.

Окрім того, відповідно до довідки від 21.09.2022 виданої ФОП ОСОБА_18 , ОСОБА_1 , в період із 22 серпня по 01 вересня 2022 року її дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було надано стоматологічні послуги зі встановлення ортодонтичної пластини -регулятора функції Френкеля І типу.

Відповідні послуги були надані у зв`язку із скаргами пацієнта ОСОБА_3 на кривизну/нерівність її двох передніх верхніх зубів, порушення функції жування та звукоутворення, а також встановленого під час огляду діагнозу.

Вартість ортодонтичної пластини становила 1800,00грн, що підтверджується фіскальним чеком від 01.09.2022 виданим ФОП ОСОБА_18 .

Аналізуючи наведені обставини та подані в їх підтвердження позивачем докази, суд приходить до висновку, що такі додаткові витрати на утримання дитини викликані особливими обставинами пов`язаними із захворюванням дитини. Відповідні стоматологічні послуги були надані після огляду дитини лікарем -спеціалістом та встановлення діагнозу, на підставі якого було проведено необхідне лікування. Понесення таких витрат позивачем, підтверджено належними доказами.

Щодо тверджень відповідача про те, що послуги по видаленню молочного зуба та встановленню ортодонтичної пластинки, які були надані його дочці ОСОБА_5 , є звичайними процедурами для дітей відповідного віку та не зумовлені погіршенням стану здоров`я, а сума стягуваних із нього аліментів становить яка становить 2900,00грн, повинна покривати такі послуги, то такі оцінюються судом критично з огляду на наступне. Як зазначено у виписці огляду пацієнта ОСОБА_3 , наданої ФОП ОСОБА_17 , у дитини було виявлено наявні аномалії розвитку тимчасових зубів, карієс, уповільнений процес резорбації 34 (тимчасового) зуба у зв`язку із порушенням функції жування. Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_19 , на підставі проведеного огляду було встановлено двосторонній перехресний прикус за рахунок звуження верхньої щелепи та призначено ортодонтичну пластинку регулятор функції Френкеля І типу. Тобто відповідне лікування було необхідним та надано саме у звязку із особливостями стану здоров`я дитини.

Суд також критично оцінює посилання відповідача на те, що у позові слід відмовити враховуючи те, що в нього є інша сім`я, він сплачує аліменти на другу дитину, несе витрати на оренду житла та отримує невелий дохід, оскільки такі не можуть бути беззаперечною підставою для відмови у стягненні із нього додаткових витрат на дитину.

Як уже зазначалося судом, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Більше того, відповідачем не надано суду доказів фактичної сплати аліментів на другу дитину та орендної плати. Долучена до справи копія договору оренди свідчать тільки про те, що сторони досягли згоди з приводу орендних правовідносин та узгодили розмір орендної плати. Проте доказів сплати такої суду не надано.

Суд також звертає увагу на те, що згідно наданих сторонами суду розрахунків зі сплати аліментів, в період надання дитині стоматологічних послуг, а саме у травні 2022, ОСОБА_2 аліменти не сплачував, а загальна сума боргу по аліментах становила 12 968,75грн. У серпні 2022 року ОСОБА_2 було сплачено аліменти в сумі 1600,00грн, а залишок боргу становив 16 910,00грн.

Таким чином вимоги позивача про стягнення із відповідача половини суми додаткових витрат що становить 2500,00грн понесених нею на лікування доньки, є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення.

Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача половину додаткових витрат понесених на проведення УЗД-обстеження двох колінних суглобів, то такі до задоволення не підлягають з огляду на наступне.

В підтвердження вказаних витрат позивач надає копію обмінної карти пологового будинку №199 від 07.02.2014, та первинного патронажу до новонародженого від 10.02.2014, згідно яких дитина ОСОБА_22 при народженні мала вроджену клишоногість та згідно протоколу ультразвукового обстеження від 03.10.2022 у ФОП ОСОБА_20 (Ультрамед-Львів) було проведено ультразвукове обстеження правого колінного суглобу ОСОБА_3 , 2013 року народження. Вартість обстеження становила 600,00грн, що підтверджується фіскальним чеком від 03.10.2022 виданим ФОП ОСОБА_20 (Ультрамед-Львів).

Однак долучені докази не підтверджують того, що вроджена клешоногість у дитини була збережена станом на дату проведення УЗД обстеження та для її лікування була необхідність у такому обстеженні. Позивачем не надано суду жодних доказів огляду лікаря спеціаліста який би передував такому обстеженню.

Більше того, як вбачається із долученого до справи протоколу ультразвукового обстеження від 03.10.2022, обстежувався тільки правий колінний суглоб а не два колінні суглоби, як стверджує позивач, а ультразвукове обстеження проводилось ОСОБА_3 2013 року народження, в той час, як дочка позивачки та відповідача народилася у 2014 році.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку що позовні вимоги слід задовільнити частково та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину додаткових витрат понесених позивачем на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в сумі 2500,00грн.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Судові витрати.

Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, та витрати пов`язані із проведенням експертизи.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення додаткових витрат на дитину.

Відтак оскільки при поданні позову до суду, позивачем судовий збір не сплачувався, такий підлягає стягненню із відповідача в дохід державною бюджету.

Окрім того, позивач просить суд стягнути із відповідача понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 2000,00грн.

Положеннями статті 137 ЦПК України, визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

В постанові Верховного Суду від 23.06.2022 року в справі № 607/4341/20 (провадження № 61-18451св20) вказано, що процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).

Такі ж висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача ОСОБА_1 представляла адвокат Артюшкова О.О., яка діяла на підставі договору про надання правничої допомоги від 22.09.2022 №10/22, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 27.01.2017 серія ЛВ №000521, та ордеру на надання правової допомоги серія ВС №1162058. Повноваження адвоката згідно ордеру не обмежені.

В підтвердження розміру витрат позивача за надання йому адвокатом Артюшковою О.О. правової допомоги, до справи долучено:

- копію договору про надання правничої допомоги від 22.09.2022 №10/22 укладеного між адвокатом Артюшковою О.О. та Чернецькою І.А.;

- копію меморіального ордеру від 05.11.2022 №М11056К91Z на суму 1000,00грн;

- копію меморіального ордеру від 08.12.2022 №М1208XLT53 на суму 1000,00грн;

- остаточний розрахунок суми витрат на послуги адвоката, які становлять 2000,00грн.

Однак надані докази не підтверджують факту понесення позивачем витрат в сумі 2000,00грн на послуги адвоката з огляду на наступне.

Так, як вбачається із договору про надання правничої допомоги від 22.09.2022 №10/22, сторони погодили, що вартість послуг адвоката у справі про стягнення додаткових витрат на утримання дитини становить 2000,00грн (п.3.1 договору ).

В той же час, відповідно до п. 3.6.1 договору сторони визначили, що правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками за наявності.

Однак такого акту приймання-передачі наданої правової допомоги до матеріалів справи не долучено.

Також не надано суду будь якого документа із якого вбачалося б, які конкретно послуги було надано.

Суд також звертає увагу на те, що долучені до справи меморіальні ордери не можуть вважатись належним доказом оплати позивачем вартості правової допомоги наданоїх адвокатом Артюшковою О.О., оскільки із таких не вбачається, що платником виступала позивач та кошти були сплачені саме по договору про надання правничої допомоги від 22.09.2022 №10/22.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для стягненян із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 2000,00грн.

Керуючись ст.ст.10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , одноразово додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в сумі 2500 гривень 00 копійок (дві тисячі пятсот гривень нуль копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_6 .

Повне рішення складено 14.02.2023.

Суддя Роман ДЖУС