Справа № 128/2191/22
Провадження № 22-ц/801/395/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Фанда О. А.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 рокуСправа № 128/2191/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Сала Т. Б., Якименко М. М.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 ,

Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Підрезою Іриною Василівною, на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Фанди О. А. в м. Вінниця, повне судове рішення складено 06 грудня 2022 року,-

в с т а н о в и в :

22 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання дитини з батьком, заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, ОСОБА_2 .

Заяву мотивовано тим, що з березня 2010 року по січень 2021 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з батьком. У зв`язку із відсутністю спору щодо місця проживання дитини, батьки не зверталися ні до органу опіки і піклування, ні до суду для вирішення даного питання.

24 липня 2021 року заявник уклав шлюб з ОСОБА_4 , яка від попереднього шлюбу має сина ОСОБА_5 , та мають спільного сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки про склад сім`ї № 865 від 9 серпня 2022 року заявник разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 та дітьми ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки в родині заявника троє неповнолітніх дітей, він має право на отримання статусу багатодітної сім`ї та відповідні пільги.

Проте Управлінням соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради листом від 8 вересня 2022 року № П/08/122543 йому було відмовлено в наданні статусу багатодітної сім`ї з підстав відсутності рішення суду про визначення місця проживання дитини ОСОБА_8 разом з батьком після розірвання шлюбу.

Посилаючись на вказані обставини заявник просив суд встановити факт, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає з батьком ОСОБА_1 .

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2022 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення мотивовано тим, що Сімейним кодексом України не передбачено можливості визначення судом місця проживання неповнолітньої дитини за заявою батьків, оскільки згідно ч. 3 ст. 160 СК України її місце проживання визначається самою неповнолітньою дитиною.

Не погодившись із цим рішенням 05 січня 2023 року ОСОБА_1 діючи через свого представника адвоката Підрезу І. В., подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2022 року скасувати, постановити нове, яким вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що після розірвання шлюбу між батьками, неповнолітній ОСОБА_8 залишився поживати з батьком. Судове рішення про встановлення факту проживання дитини з батьком потрібно заявнику для того, щоб отримати статус багатодітної сім`ї та гарантовані державою пільги.

Зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд безпідставно зсилається на ст. 13 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки у заяві про встановлення факту проживання дитини з батьком не ставиться питання про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_8 з батьком, а лише висувається вимога в судовому порядку підтвердити факт проживання, оскільки спору у цій справі не має.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду представник заявника адвокат Підреза І. В. підтримала викладене в апеляційній скарзі, просила її задовольнити.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представник Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради в судове засідання не з`явились, що відповідно до статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

16 лютого 2023 року ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій вказала, що проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту не заперечує.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає вимогам закону.

По справі встановлено наступні обставини:

- Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05 січня 2021 року розірвано щлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (копія на а.с. 11 - 12).

- Заявник та ОСОБА_2 від шлюбу мають сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Уланіської сільської ради Хмільницького району Вінницької області 12 грудня 2006 року (а. с. 8).

- 24 липня 2021 ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 24 липня 2021 року Відділом ДРАЦС в місті Вінниці. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_10 » (а. с. 10), від попереднього щлюбу ОСОБА_4 має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (копія свідоцтва на а.с. 14), батько якого помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (копія свідоства про смерть на а.с. 15 - 16

- У заявника із ОСОБА_11 є спільний син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про його народження виданим 22 травня 2019 року Вінницьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 13).

10 серпня 202 року заявник звернувся до Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявою для оформлення посвідчення «Батьків багатодітної сім`ї» та посвідчення «Дитини з багатодітної сім`ї».

8 вересня 2022 року Управлінням соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, заявнику було надано відповідь № П/08/122543, якою відмовлено у наданні статусу багатодітної сім`ї з підстав відсутності рішення суду про визначення місця проживання дитини ОСОБА_8 разом з батьком після розірвання шлюбу (а. с. 22).

Відповідно до п. 3-1, п. 3-2 вищевказаного Порядку, заява для оформлення посвідчення батьків багатодітної сім`ї та посвідчення дитини з багатодітної сім`ї подається одним із батьків структурному підрозділу/виконавчому органу, що видає посвідчення, або центру надання адміністративних послуг за формою, затвердженою Мінсоцполітики. До заяви додаються, зокрема, у разі реєстрації повторного шлюбу та проживання із дітьми від попереднього шлюбу - документи, що підтверджують факт виховання дитини одним із батьків (копія рішення суду із зазначенням місця проживання дитини з одним із батьків після розірвання шлюбу; копія рішення суду про позбавлення батька чи матері батьківських прав, визнання батька чи матері недієздатним (недієздатною), безвісти відсутнім (відсутньою); копія свідоцтва про смерть батька чи матері, копія свідоцтва про народження дитини у разі внесення змін у зв`язку з усиновленням).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно відомостей відділу обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області № 20986 від 21.11.2022 року та Довідки № 02-12/1568 виданої 25.11.2022 року Якушинецькою сільською радою, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 46, 57).

Судом першої інстанції встановлено, що зареєстроване місце проживання і дитини і батька знаходиться за однією і тією ж адресою.

Згідно довідки про склад сім`ї № 865 виданої МКП «УК «Житло-Гарант» 09.08.2022 року за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації проживають: ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 (а. с. 19).

Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років визначається нею самостійно.

Чинним Сімейним кодексом України не передбачено можливості визначення судом місця проживання неповнолітньої дитини, яка досягла чотирнадцятиріччя, за заявою батьків, оскільки згідно ч. 3 ст. 160 СК України її місце проживання визначається самою неповнолітньою дитиною.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_3 досяг 16 річного віку та має право самостійно визначати місце свого проживання, а відтак не має підстав для встановлення факту проживання дитини з батьком в порядку окремого провадження.

Вимога заявника в цій справі пов`язана з доведенням наявності у нього підстав для отримання статусу багатодітної сім`ї та отримання відповідних пільг і не пов`язана з будь-якими правами і обов`язками, їх виникненням, існуванням або припиненням, заявлена у зв`язку з відмовою Управління соціального захисту населення видати відповідні документи, які дають право на пільги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що після розірвання шлюбу між батьками, неповнолітній ОСОБА_8 залишився поживати з батьком є безпідставними, оскільки окрім наведеної вище довідки про склад сім`ї суду не надано жодних доказів в підтвердження проживання дитини з батьком, а не з матір`ю після розлучення.

Твердження апеляційної скарги про те, що суд безпідставно зсилається на ст. 13 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», так як у заяві про встановлення факту проживання дитини з батьком не ставиться питання про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_8 з батьком, а лише висувається вимога в судовому порядку підтвердити факт проживання, оскільки спору у цій справі не має, є необгрунтованими, адже встановлення такого факту призведе до підміни вирішення питання про визначення місця проживання дитини, що є неприпустимим.

Вирішуючи дану справу, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої його представником адвокатом Підрезою І. В., не знайшли своє підтвердження, судове рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, тому понесені заявником витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 754, 30 грн (а. с. 56), слід залишити за ним

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Підрезою Іриною Василівною, залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2022 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, залишити за ним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Повне судове рішення складено 23 лютого 2023 року