Номер провадження: 22-ц/813/4310/23
Справа № 522/9667/13
Головуючий у першій інстанції Абухіна Р.Д.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді - Карташов О.Ю., Коновалова В.А.,

за участю секретаря судового засідання Пінькової К.Ю.,

учасники справи:

позивач - Кредитна спілка «Одеського інституту інженерів морського флоту»;

представник позивача - голова правління КС В.О. Кузнецов

відповідач - ОСОБА_1

представник відповідача - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянули у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Абухіна Р.Д., у приміщенні того ж суду

за позовом Кредитної спілки «Одеського інституту інженерів морського флоту» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

17 квітня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь заборгованість за кредитним договором від 23.01.2008 року в розмірі 281590,00 гривень, та судові витрати.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2013 року позов Кредитної спілки «Одеського інституту інженерів морського флоту» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Одеського інституту Інженерів морського злоту» заборгованість за кредитним договором від 23.01.2008 року в розмірі 281590,00 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Одеського інституту Інженерів морського флоту» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1407,95 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Одеського інституту інженерів морського флоту» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1407,95 гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2022 року, скасовано зазначене заочне рішення та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2022 року позовні вимоги Кредитної спілки «Одеського інституту інженерів морського флоту» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Одеського інституту Інженерів морського флоту» заборгованість за кредитним договором від 23.01.2008 року в розмірі 281590,00 гривень.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що проценти за неправомірне користування чужими коштами передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України, не є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань, а є гарантією належного виконання зобов`язання. Тобто ці проценти мають іншу самостійну правову природу ніж проценти за правомірне користування кредитом чи позикою (за статтями 1048 та 1054 ЦК України) які за правовою природою є винагородою за користування грошовими коштами. Строк стягнення процентів за неправомірне користування кредитом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Суд першої інстанції не приймав до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_1 щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості з відповідачів, оскільки це спростовується матеріалами справи. Щодо застосування строків позовної давності за неправомірне користування кредитом, то суд першої інстанції також не приймав до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_1 , оскільки п. 3.5 Кредитного договору від 23 січня 2008 року визначено, що до спірних правовідносин застосовується строк позовної давності 10 років. Таким чином, суд вважав можливим позов Кредитної спілки «Одеського інституту Інженерів морського флоту» задовольнити, стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь заборгованість за кредитним договором від 23.01.2008 року в розмірі 281590,00 гривень, а також судові витрати судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2815,90 гривень.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням представник скаржника подав апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду. В поданій апеляційній скарзі просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2022 року у справі № 522/9667/13-ц та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь КС «Одеського інституту інженерів морського флоту» заборгованість за кредитним договором від 23 січня 2008 року в розмірі 33619,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що згідно з обставинами справи законними та обґрунтованими є тільки вимоги позивача про те, що станом на 16.04.2013р. ОСОБА_1 повинен сплатити за кредитним договором від 23.01.2008р. відсотки за користування кредитом у сумі 21584.00 грн. та пеню у сумі 14235 грн., а всього з урахуванням сплачених 2200.00 грн. = 33619.00 грн. Рішення суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Одеського інституту Інженерів морського флоту» заборгованості за кредитним договором від 23.01.2008 року в розмірі 281590,00 гривень на думку скаржника прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про задоволення позовних вимог частково в розмірі 33619,00 грн. Так як скаржник вважає, що договор за яким утворилась заборгованість не містить умов, щодо стягнення процентів за неправомірне користування кредитними коштами. Також скаржник посилаючись на положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України, вказано, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. В Заяві про перегляд заочного рішення вказувалося, що «офіційно зареєстрований ОСОБА_1 за адресоо: АДРЕСА_1 », «справа № 522/9667/13-1. по якій було ухвалене заочне рішення, взагалі була не підсудна Приморському районному суд міста Одеси та не могла розглядатися цим судом». Отже, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) і учасник справи, який подає апеляції при розгляді справи судом першої інстанції заявляв про непідсудність справи

Короткий зміст вимог і доводів відзиву на апеляційну скаргу

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги представник позивача, звернувся до апеляційного суду з відзивом на апеляційну скаргу .

В обґрунтування відзиву представник позивача зазначає, що п.2.5 договору містить вимогу про стягнення 142 грн. в день. Проценти за провомерное пользование кредитом в розмірі 2167 грн. не стягувались.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

12 грудня 2022 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2022 року за позовом Кредитної спілки «Одеського інституту інженерів морського флоту» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2022 року до складу колегії суддів входять: головуючий суддя - Кострицький В.В., судді - Назарова М.В., Лозко Ю.П..

У зв`язку із перебуванням у щорічній відпустці з 06 лютого 2021 року по 24 лютого 2023 року судді - учасника колегії Назарової М.В., з метою дотримання ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та ст. 371 ЦПК України, прошу здійснити заміну судді з метою завчасного призначення справи до апеляційного розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 лютого 2023 року вказана справа визначена складу колегії суддів: Кострицький В.В. - суддя-доповідач, судді: Лозко Ю.П., Карташов О.Ю..

У зв?язку із перебуванням у щорічній відпустці 21 лютого 2023 року судді - учасника колегії Лозко Ю.П., з метою дотримання ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та ст. 371 ЦПК України, прошу здійснити заміну судді з метою апеляційного розгляду справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 лютого 2023 року вказана справа визначена складу колегії суддів: Кострицький В.В. - суддя-доповідач, судді: Карташов О.Ю., Коновалова В.А..

Явка сторін

Сторони та їх представники повідомлені належним чином про час і місце апеляційного перегляду справи по суті. Обидві сторони заявили клопотання про розгляд апеляційої скарги без участі.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга н підлягає задоволенню з таких підстав.

Судовою колегією встановлено, що 23.01.2008р. між кредитною спілкою «ОПМФ»" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 10, за яким ОСОБА_1 отримав кредит на суму 10000,00 (десять тисяч) грн. строком на 6 місяців до 23.07.2008р.

Поручителем ОСОБА_1 по зазначеному кредитному договору відповідно до договору поруки від 23.01.2008р. є ОСОБА_3 .

Боржник порушив умови договору, а саме не сплатив до Кредитної спілки «ОПМФ» щомісячні платежі за користування кредитом лише 23.02.2008р. у сумі 2200 грн.

Позивачем направлена вимога щодо погашення кредиту, проте ОСОБА_1 проігнорував.

Станом на 16.04.2013р. кредит та відсотки за користування кредитом ОСОБА_1 не сплачені.

Відповідно до п. 2.5 кредитного договору, наданий боржнику кредит вважається кредитом з підвищеним рівнем ризику і плата за користування кредитом складає 142,00 грн. за кожний день користування.

За період з 23.02.2008р. по 16.04.2013р ОСОБА_1 повинен сплатити відсотки за користування кредитом за 1870 днів в сумі 265540,00 грн. (1870 * 142,00).

Згідно з п. 2.10 кредитного договору боржник повинен сплатити пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочки платежу, яка станом на 16.04.2013р. складає 18250грн. (10000* 365 * 0,5%).

Станом на 16.04.2013р. ОСОБА_1 повинен сплатити за кредитним договором від 23.01.2008р. відсотки за користування кредитом у сумі 167560,00 грн. та пеню у сумі 18250 а всього за мінусом сплачених 2200грн.=281590,00грн..

Відповідно до ст. 612 ЦК України ОСОБА_1 є боржником, що прострочив виконання зобов`язання, оскільки він не виконав зобов`язання у строк передбачений Кредитним договором.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник. не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Нарахування процентів за неправомірне користування кредитом є визначення в договорі строку кредитування, з зазначенням дати з якої позичальник користується чужими грошовими коштами неправомірно, і відповідно настає момент прострочення виконання грошового зобов`язання. До цієї дати, протягом строку кредитування проценти стягуються як платежі за правомірне користування грошовими коштами за статею 1048 чи статею 1054 ЦК України , а за період після цієї дати стягуються вже проценти передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія не погоджується виходячи з наступного.

Суд першої інстанції внаслідок неправильного тлумачення закону, застосував закон, який не підлягав застосуванню, а саме ст. 625 ЦК України для задоволення вимоги про нарахування відсотків за користування кредитом по завершенню строку дії даного кредитного договору (23.07.2008 року).

При цьому суд першої інстанції посилається на правові висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 05.03.2019 року у справі № 5017/1987/2012 ttps://revestr.court.gov.ua/Review/80366636) та підкреслює, що «проценти за неправомірне користування кредитом це плата, яка встановлюється банком за користування кредитом після настання строку його погашення, та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені договором. Проценти за користування кредитом (тобто проценти за правомірне користування кредитом) не сплачуються у випадку сплати процентів за неправомірне користування кредитом (п. 35 постанови від 05.03.2019 року у справі у справі № 5017/1987/2012). Правова позиція Верховного Суду у Постанові по справі № 5017/1987/2012 зводиться до того, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов?язання, у зв?язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування».

Повністю погоджуючись з вказаними правовими висновками, слід однак зазначити, що вони так само як і ст. 625 ЦК України не підлягають застосуванню в даній справі з огляду на наступне: в пп. 42 і 43 Постанови Верховного Суду від 05.03.2019 року у справі № 5017/1987/2012, вказується, що: «42. Згідно з пунктом 1.4 кредитного договору №13-65-06/212 проценти за неправомірне користування кредитом - це плата, яка встановлюється Банком за користування кредитом після настання строку його погашення, та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені договором. При сплаті процентів за неправомірне користування кредитом проценти за користування кредитом не сплачуються. Відповідно до пункту 3.5 кредитного договору №13-65-06/212, на якому власне ґрунтуються зазначені позовні вимоги Банку, у випадку порушення позичальником встановленого пунктом 2.2 договору строку погашення отриманого кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 36% річних, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно з пунктами 3.3, 3.4 цього договору».

Однак в Кредитному договорі № 10 від 23.01.2008 року між Кредитною спілкою «Одеського інституту інженерів морського флоту» та ОСОБА_1 відсутні будь-які умови, які б визначали розмір процентів за неправомірне користування кредитом. Сума визначена в п.2.5 Кредитного договору №10 від 23.01.2008 року в розмірі 142,00 грн. за кожний день користування стосується правомірного користування кредитом. Жодних положень щодо процентів за неправомірне користування кредитом Кредитний договір № 10 від 23.01.2008 року не містить.

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що сторони можуть в договорі встановити інший розмір процентів за весь час прострочення. однак в Кредитному договорі № 10 від 23.01.2008 року не встановлено будь-яких процентів, а тверда грошова сума в розмірі 142 грн. за кожен день користування не являється процентами і сплатою за правомірне користування кредитом. Отже, за таких обставин, ОСОБА_1 в період з 23.02.2008 року по 23.07.2008 року (152 дні) не здійснював плату в розмірі 142 грн. за кожен день користування кредитом.

Таким чином, за період з 23.02.2008 р. по 23.07.2008 р ОСОБА_1 повинен сплатити за користування кредитом за 152 дні в сумі 21584,00 грн. (152 * 142,00). Однак, не 265540,00 грн. чи 167560,00 грн., як встановлював суд першої інстанції.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12 https://revestr.court.gov.ua/Review/74838904) вказується: «50. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 53. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячиу виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитувания. 54. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом прининясться після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 3 огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі ст. 599 та ч. 4 ст. 631 ЦК України він мав право нараховувати передоачені договором проценти до повного погашення заборгованості за креднтом».

Так, 23.01.2008 року сторони уклали договір, за умовами якого апелянт отримав строком на 6 місяці, тобто до 23.07.2008 року включно, кредитні кошти у національній валюті у розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн., які зобов?язався повернути з внесенням плати у розмірі 142,00 грн. за кожний день користування кредитом. В той же час у цій справі суд першої інстанції, в порушення норм законодавства, задовольнив вимогу позивача та встановив, що «за період з 23.02.2008 р. по 16.04.2013 р. ОСОБА_1 повинен сплатити відсотки за користування кредитом за 1870 днів в сумі 265540.00 грн. (1870 * 142,00)». хоча строк кредитування становить тільки 6 місяців і закінчився ще 23.07.2008 року.

Позиція суду першої інстанції, що після завершення строку кредитування, апелянт зобов`язаний сплачувати 142,00 грн. за неправомірне користування кредитом, не відповідає обставинам справи, оскільки жодних положень, щодо процентів за неправомірне користування кредитом Кредитний договір № 10 від 23.01.2008 року не містить. Тобто, у цій справі вимога позивача про стягнення відсотків за користування кредитом після 23.07.2008 року є взагалі необґрунтованою.

Окрім цього, суд першої інстанції встановив, що згідно з п. 2.10 кредитного договору боржник повинен сплатити пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочки платежу, яка станом на 16.04.2013р. складає 18250 грн. (10000* 365 * 0,5%).

Однак, такий розрахунок суперечить обставинам справи, оскільки 23.02.2008 р. боржником було сплачено щомісячний платіжу сумі 2200 грн., тому при розрахунку пені повинна була братися сума не 10000 грн. (повна сума кредиту), 7800 грн. (сума заборгованості по кредиту)

Отже, пеня за неналежне виконання договору повинна складати 14235 грн. (7800* 365 *0,5%).

Зважаючи на вищевикладене, станом на 16.04.2013р. ОСОБА_1 повинен сплатити за кредитним договором від 23.01.2008 р. відсотки за користування кредитом у сумі 21584,00 грн. та пеню у сумі 14235 грн., а всього за мінусом сплачених 2200,00 грн. = 33619,00 грн.

Однак, суд першої інстанції безпідставно застосував ст. 625 ЦК України та визначив плату за користування кредитом в розмірі 142,00 грн. як «проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами», які стягуються по завершенню строку кредитування, хоча такого положення Кредитний договір № 10 від 23.01.2008 року не містить, а також всупереч положенню вищезгаданого договору здійснив розрахунок пені не від суми заборгованості, а від суми кредиту.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно підсудності даної справи, судова колегія зауважує, що на момент підписання кредитного договору, п.3.4. визначено підсудність за Приморським районним судом м. Одеси, або іншим за згодою сторін, такий договір підписано скаржником, що суд вважав його згодою розглядати спір саме в вищевказаному суді. Також судова колегія зауважує, що адреси реєстрації скаржника змінювались з моменту підписання спірного договору.

Враховуючи вищевикладене судова колегія приходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи у справі нове рішення, судова колегія вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги Кредитної спілки «Одеського інституту інженерів морського флоту» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Одеського інституту Інженерів морського флоту» заборгованість за кредитним договором від 23.01.2008 року в розмірі 33619,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2022 року - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги Кредитної спілки «Одеського інституту інженерів морського флоту» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ) в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Одеського інституту Інженерів морського флоту»(, 65014, м. Одеса, вул. Канатна, буд.42, офіс 28) заборгованість за кредитним договором від 23.01.2008 року в розмірі 33619,00 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова