КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/7607/14-ц, н/п № 6-677/22

Апеляційне провадження 22-ц/824/715/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі Кролівець О.В.

учасники справи

заявник Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва

Корольов Михайло Андрійович

боржник ОСОБА_1

стягувач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича на ухвалу Печерського районного суду від 18 серпня 2022 року, постановлену під головуванням судді Бусик О.Л., за поданням Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича про надання дозволу на примусову реалізацію арештованого майна боржника ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

у жовтні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов М.А. звернувся до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належить останньому, в порядку примусового виконання виконавчого листа № 757/7607/14, виданого Печерським районним судом м. Києва 11.11.2016 для задоволення вимог стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк».

В обґрунтування подання зазначав, що на виконанні знаходиться виконавче провадження № 64352174 з виконання вказаного вище виконавчого листа, заборгованість за яким станом на 04.10.2021, з урахуванням реалізованого майна боржника, становить 91 959,34 доларів США.

22.03.2017 рішенням Печерського районного суду м. Києва, залишеним без змін в цій частині постановою Київського апеляційного суду від 15.11.2018 в справі № 757/8854/14-ц визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , проте боржником не зареєстровано в установленому порядку право власності на належну йому частку квартири.

Ухвалою Печерського районного суду від 18.08.2022 у задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов М.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити подання. Посилається на неправильне застосування норм процесуального права. А саме, судом безпідставно відмовлено у задоволенні подання, з підстав обов`язкового доведення факту, що у боржника недостатньо коштів або рухомого майна, за рахунок якого можна задовольнити вимоги стягувача. Зазначена підстава не ґрунтується на матеріалах виконавчого провадження, оскільки при зверненні до суду з поданням, додані вичерпні докази відсутності у боржника іншого майна та грошових коштів, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Судом не з`ясовано, чи мав приватний виконавець фізичну можливість забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці та чи могла бути здійснена оцінка майна, яке навіть не було описане та арештоване. Посилання суду на наявність у спірній квартирі зареєстрованих неповнолітніх дітей не відповідає зібраним у виконавчому провадженні доказам.

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу представник ПАТ АТ «Укргазбанк» просить апеляційну скаргу задовольнити скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити подання. Зазначає, що після відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем регулярно направлялись запити до ДФС, МВС та різних банківських установ, щодо наявності рахунків, транспортних засобів у боржника. Згідно відповідей, наданих цими органами у боржника відсутні рахунки, кошти на рахунках, а транспортні засоби за ним не зареєстровані.

У судовому засіданні Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов М.А. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представниця стягувача Футорян С.М. також просила задовольнити апеляційну скаргу, вказуючи на те, що боржник більше шести років не виконує рішення суду.

Боржник у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.02.2021 на виконання до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. надійшов виконавчий лист № 757/7607/14-ц від 11.11.2016, виданий Печерським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 172-Ф/06 від 27.11.2006 в розмірі 126 782,20 доларів США та 113 505,24 грн, а також судового збору в розмірі 3 654 грн.

02.02.2021 приватним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64352174.

У виконавчому провадженні № 64352174 з виконання вказаного вище виконавчого листа, заборгованість станом на 04.10.2021, з урахуванням уже реалізованого майна боржника, становить 91 959,34 доларів США.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2017, залишеним без змін в цій частині постановою Київського апеляційного суду від 15.11.2018 у справі № 757/8854/14-ц, в порядку поділу спільного майна подружжя, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 ).

Право власності ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно не зареєстроване.

Відмовляючи в задоволенні подання суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів щодо оцінки майна, та не спростовано встановлений в ухвалі від 03.07.2020 факт реєстрації у квартирі неповнолітніх дітей, а також відсутність дозволу органу опіки та піклування на реалізацію частини квартири.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час зверненням з поданням, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця.

За обставинами справи встановлено, що боржником рішення суду протягом 5 років не виконано.

Приватним виконавцем проведено примусову реалізацію земельних ділянок, належних боржнику, проте сума коштів, отриманих від реалізації цього майна є недостатньою для погашення боргу перед стягувачем.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2017, яке набрало законної сили 15.11.2018 у порядку поділу спільного майна подружжя, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 ).

Право власності на зазначену частину квартири не зареєстровано в установленому законом порядку.

До подання приватним виконавцем додано копії документів із виконавчого провадження, які свідчать про те, що приватним виконавцем вжиті усі, передбачені законом засоби для виявлення грошових коштів чи рухомого майна боржника, на яке можна звернути стягнення, проте грошові кошти на рахунках боржника відсутні, транспортних засобів чи іншого рухомого майна, належного боржнику не виявлено.

Сам боржник, не з`являється на виклики приватного виконавця.

За вказаних обставин задоволення подання про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить боржнику, але не зареєстроване в установленому законом порядку, відповідає принципу обов`язковості судового рішення (п. 7 ч. 2 ст.2 ЦПК України) та засадам виконавчого провадження щодо обов`язковості виконання рішень (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду про те, що звертаючись із поданням приватний виконавець одночасно має надати докази щодо вартості такого майна.

Для проведення оцінки нерухомого майна виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»). Залучення суб`єкта оціночної діяльності та отримання звіту про вартість майна без отримання дозволу на примусову реалізацію такого майна є передчасним та недоцільним, оскільки відмова суду у наданні дозволу на примусову реалізацію нерухомого майна виключає необхідність проведення його оцінки.

Вказуючи на те, що приватним виконавцем не спростовано встановлений судом в ухвалі від 03.07.2020 факт реєстрації у квартирі неповнолітніх, суд не врахував, що в ухвалі Печерського районного суду від 03.07.2020, якою надано дозвіл на примусову реалізацію належних боржнику земельних ділянок не вказано, які саме неповнолітні особи мають право користування квартирою АДРЕСА_1 , якими доказами підтверджується проживання чи реєстрація таких осіб у зазначеній квартирі. Крім того, у цій же постанові вказано, що квартира АДРЕСА_1 і використовується як офіс та передана в оренду ПБФ «Овен», що свідчить про те, що у даній квартирі не проживають ні власники, ні будь - які інші особи, у тому числі неповнолітні.

Суд також не звернув уваги на те, що у поданні ставиться питання про звернення стягнення на 1/2 частину квартири, а не на всю квартиру вцілому, та що у боржника також є у власності 1/2 частина квартири АДРЕСА_3 .

Дані обставини враховуються при вирішенні питання органом опіки і піклування щодо надання дозволу на реалізацію майна, якщо це майно є житловим приміщенням, право користування яким мають малолітні чи неповнолітні особи, проте це не є підставою для відмови у задоволенні подання про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить боржнику, але не зареєстроване в установленому законом порядку.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення подання.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду від 18 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Подання Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича задовольнити.

Надати дозвіл Приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Корольову Михайлу Андрійовичу у виконавчому провадженні на виконання виконавчого листа № 757/7607/14-ц від 11 листопада 2016 року, виданого Печерським районним судом м. Києва на примусову реалізацію 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 ), яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, викладених у ст. 369 ЦПК України.

Постанову складено 14.02.2023.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук