Номер провадження: 22-ц/813/4178/23
Справа № 501/1508/16-ц
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 ,

на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 07 листопада 2022 року, постановлену судом у складі судді Пушкарського Д.В. у м. Чорноморськ Одеської області,

за заявою ОСОБА_3 про поворот виконання заочного рішення суду від 19 вересня 2016 року у цивільній справі № 501/1508/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування вартості проведених робіт, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області,

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про поворот виконання рішення, в обґрунтування якої зазначив, що Іллічівський міський суд Одеської області заочним рішенням від 19.09.2016 року позов ОСОБА_1 задовольнив. Стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість проведених ремонтних робіт у розмірі 60000 грн.

Виконавчою службою відкрито виконавче провадження ВП № 54902389 за виконавчим листом у справі про стягнення ОСОБА_3 відшкодування вартості проведених ремонтних робіт. В рамках виконавчого провадження з відповідача примусово стягнено кошти в загальному розмірі 23451,82 грн.

Одеський апеляційний суд постановою від 08.06.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнив. Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19.09.2016 року скасував. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування вартості проведених ремонтних робіт відмовив.

Заявник також зазначив, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди, спричиненої поданням безпідставного позову, утримання коштів з пенсії по інвалідності, необхідністю звернення за правовою допомогою, понесенням витрат на сплату судових зборів, проїзду до суду, яку він оцінює у розмірі 200000 грн.

ОСОБА_3 просив суд у порядку повороту виконання рішення у справі № 501/1508/16-ц, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 23451,82 грн з яких: 218 грн витрати виконавчого провадження; 51 грн витрати виконавчого провадження за користування АСВП; 1921,74 грн виконавчий збір та 21261,08 грн борг на користь стягувача, які були стягнуті за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19.09.2016 року, яке скасовано Постановою Одеського апеляційного суду від 08.06.2023 року. Стягнути ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в загальному розмірі 200000 грн, з розстроченням сплати по 2000 грн щомісячно.

Іллічівський міський суд Одеської області ухвалою від 07.11.2022 року заяву ОСОБА_3 про поворот виконання заочного рішення суду від 19.09.2016 року у цивільній справі № 501/1508/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування вартості проведених ремонтних робіт, задовольнив частково. В порядку повороту виконання заочного рішення у справі № 501/1508/16-ц, стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 23451,82 грн, з яких: 218,00 грн витрати виконавчого провадження; 51 грн витрати виконавчого провадження за користування АСВП; 1921,74 грн виконавчий збір та 21261,08 грн борг на користь стягувача ОСОБА_1 , що стягнуті за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19.09.2016 року, яке скасовано Постановою Одеського апеляційного суду від 08 червня 2023 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 07.11.2022 року та справу направити до суду першої інстанції для проводження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 23451,82 грн. Також позивач зазначає, в порядку повороту виконання рішення передбачено поворот стягнутих саме рішенням суду коштів, а не винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження та витрат за користування АСВП, які не були присуджені до стягнення рішення суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.12.2022 року роз`яснювалося ОСОБА_3 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , копію ухвали про відкриття провадження та апеляційну скаргу отримав 27.12.2022 року в апеляційному суді, про що свідчить розписка останнього.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Щодо доводів позивачки про повернення стягнутого виконавчого збору, посилається на те, що заявник має право захистити та відновити свої права не тільки за допомогою звернення до інших органів, установ, таких як ДВС, а й за допомогою звернення до суду, оскільки всі витрати, які виникли у період виконання рішення суду, яке потім було скасовано, пов`язані безпосередньо з виконанням цього рішення, та є наслідком виконання рішення, а тому підлягають поверненню як безпідставно отримані.

Посилання позивача на необхідність суду першої інстанції застосувати аналогію закону, відповідач вважає необґрунтованими. Оскільки питання повороту виконання рішення є суто процесуальним питанням, а не вирішенням питання про спір.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.12.2022 року роз`яснювалося третій особі право подання до апеляційного суду пояснень на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте пояснень не надходило.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію апеляційної скарги третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, отримала 22.12.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі ОСОБА_1 отримала 03.01.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Позивач, відповідач в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надав заяву, в якій просив розгляд справи призначеної на 20.02.2023 року провести без його участі та участі позивача.

Відповідно до ухвали Одеського апеляційного суду представник ОСОБА_5 , приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки-повідомлення на електронну адресу, вказану у заяві про поворот виконання рішення суду, клопотанні про участь у судовому засідання в режимі відеокнференції, відзиві на апеляційну скаргу, та з якої здійснювалось листування з Одеським апеляційним судом, зокрема надходили клопотання, відзив на апеляційну скаргу. 20.02.2023 року представник ОСОБА_4 , у визначеному законом порядку не повідомив суд про причини не можливості участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, представнику в ухвалі суду роз`яснювалося, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Ураховуючи, що у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, та з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності сторони відповідача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 15.02.2023 року надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Із тексту апеляційної скарги вбачається, що ухвала суду в частині відмови у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду ніким із сторін не оскаржується, тому ухвала суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24 жовтня 2008 року.

Постановляючи ухвалу від 07 листопада 2022 року про часткове задоволення заяви ОСОБА_3 про поворот виконання заочного рішення суду від 19 вересня 2016 року суд першої інстанції виходив з того, що заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19 вересня 2016 року у цивільній справі № 501/1508/16-ц, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування вартості проведених ремонтних робіт у розмірі 60000 грн та судовий збір у розмірі 875,61 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 08 червня 2022 року, яка залишена без змін ухвалою Верховного суду від 19 липня 2022 року, заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19.06.2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування вартості проведених ремонтних робіт, відмовлено.

Ураховуючи, що за період примусового стягнення за виконавчим провадженням ВП № 54902389 із заявника стягнуто коштів в загальному розмірі 23451,82 грн, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення заяви та в порядку повороту виконання заочного рішення у справі №501/1508/16-ц, стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 23451,82 грн.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна, з огляду на таке

Із матеріалів справи вбачається, що Іллічівським міським судом Одеської області 19 вересня 2016 року у справі № 501/1508/16-ц ухвалено заочне рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування вартості проведених ремонтних робіт, яким суд стягнув зОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування вартості проведених ремонтних робіт 60000 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 08 червня 2022 року заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19.06.2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування вартості проведених ремонтних робіт, відмовлено.

Ухвалою Касаційного цивільного суду Верховного суду від 19.07.2022 відмовлено ОСОБА_1 , у відкритті касаційного провадження.

Частиною 5 статті 444 ЦПК України передбачено, що питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Звертаючись до суду із завою про поворот виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 вересня 2016 рокуОСОБА_3 посилався на те, що виконавчою службою відкрито виконавче провадження ВП № 54902389 за виконавчим листом у справі № 501/1508/16-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування вартості проведених ремонтних робіт в сумі 60000 грн. В рамках виконавчого провадження з відповідача примусово стягнено кошти в загальному розмірі 23451,82 грн, з яких: 218,00 грн витрати виконавчого провадження; 51 грн витрати виконавчого провадження за користування АСВП; 1921,74 грн виконавчий збір та 21261,08 грн борг на користь стягувача ОСОБА_1 .

15.06.2022 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки постановою Одеського апеляційного суду від 08 червня 2022 року скасовано заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19.06.2016 року.

Тому для відновлення своїх прав просив у порядку повороту виконання рішення у справі № 501/1508/16-ц, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 23451,82 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він відмовляє в позові повністю.

Згідно частини 9 статті 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника, можлива лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержанного за скасованим рішенням.

Отже поворот виконання пов`язаний із цілим рядом юридичних фактів: скасування раніше ухваленого і виконаного рішення, яке набрало законної сили; набранням новим судовим рішенням законної сили (рішенням про повну або часткову відмову у задоволенні позову, ухвалою про залишення позову без розгляду або закриття провадження у справі); вказівка на поворот виконання у новому судовому рішенні.

У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягнутого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Первісною основою для повороту виконання є скасування рішення про присудження чи зобов`язання вчинити певну дію або утриматися від її вчинення, яке стало підставою для видачі виконавчого документа, котрий повністю або частково виконаний.

Частиною шостою статті 444 ЦПК України передбачено, що до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

ОСОБА_3 до заяви про поворот виконання рішення суду надано лист виконавчої служби від 16.06.2022 за вих. № 21-15/11652, в якому зазначено, що в провадженні Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 54902389 від 13.10.2017 року з примусового виконання виконавчого листа № 501/1508/2016-ц, виданого 12.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість проведених ремонтних робіт у розмірі 60000 грн. В результаті вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішень, державним виконавцем встановлено, що боржник перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Одеській області. 09.11.2020 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на направлено для виконання до ГУ ПФУ в Одеській області. За весь період примусового стягнення за виконавчим провадженням ВП № 54902389 із заявника стягнуто коштів в загальному розмірі 23451,82 грн, з яких: 218,00 грн витрати виконавчого провадження; 51 грн витрати виконавчого провадження за користування АСВП; 1921,74 грн виконавчий збір та 21261,08 грн борг на користь стягувача ОСОБА_1 .

Постановою старшого державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паршенко О.О від 15.06.2022 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 501/1508/2016-ц, виданого 12.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість проведених ремонтних робіт у розмірі 60000 грн, закінчено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Ураховуючи, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто на відшкодування вартості проведених ремонтних робіткошти в розмірі 21261,08 грн, в порядку виконання заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 вересня 2016 року, яке скасоване постановою Одеського апеляційного суду від 08 червня 2022 року,з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , предмет спору не належить до окремих категорій справ, передбачених статтею 445 ЦПК України, поворот виконання яких допускається лише за певних умов, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції про задоволення заяви ОСОБА_3 в частині повороту виконання заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 вересня 2016 рокув частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 21261,08 грн, які відраховувалися із пенсії ОСОБА_3 .

Посилання ОСОБА_1 на те, що до заяви про поворот виконання рішення суду не додано доказів на підтвердження того, що в рамках виконавчого провадження № 54902389 з ОСОБА_3 стягнуті кошти у розмірі 23451,82 грн не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі на ухвалу Києво-Святошинського районного суду м. Києвської області від 26.10.2021 року колегія суддів не приймає, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 236 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що поворот виконання рішення суду як спосіб захисту майнових прав боржника (відповідача) передбачає повернення йому стягувачем (позивачем) лише тих грошових коштів, які були ним безпосередньо одержані за скасованим в подальшому рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно частини першої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню (частина сьома статті 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження є коштами виконавчого провадження та у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню виконавчою службою.

Положеннями статті 444 ЦПК України передбачений поворот виконання саме рішення суду, тоді як виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та витрати за користування Автоматизованою системою виконавчого провадження не є сумами, присудженими до стягнення з відповідача за рішенням суду. Тому витрати виконавчого провадження, стягнуті на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження» при виконанні судового рішення, не можуть бути предметом розгляду заяви про поворот виконання судового рішення.

Подібний за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 296/7644/17 (провадження № 61-8784св20), постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 521/5241/18 (провадження № 61-4326св20).

Суд першої інстанції не врахував зазначені положення закону та дійшов помилкового висновку про поворот виконання рішення суду в частині виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та витрат за користування Автоматизованою системою виконавчого провадження.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_3 про поворот виконання рішення суду в частині виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та витрат за користування Автоматизованою системою виконавчого провадження не підлягає задоволенню, оскільки ці суми не є сумами, присудженими до стягнення з відповідача за рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявником не виконанні вимоги ч. 1,5 ст. 177 ЦПК України, і суддя відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 185 ЦПК України зобов`язаний був прийняти ухвалу про залишення заяви про поворот виконання рішення суду без руху не заслуговують на увагу, як на підставу для скасування ухвали суду, оскільки обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права у випадках передбачених ч. 3 ст. 376 ЦПК України. Зазначені доводи до підстав передбачених ч. 3 ст. 376 ЦПК України не відносяться.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 07 листопада 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в порядку повороту виконання заочного рішення у справі № 501/1508/16-ц витрат виконавчого провадження в сумі 218,00 грн; витрат виконавчого провадження за користування АСВП в сумі 51 грн; виконавчого збору в сумі 1921,74 грн скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви в цій частині. Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 07 листопада 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в порядку повороту виконання заочного рішення у справі № 501/1508/16-ц, грошових коштів в сумі 23451,82 грн слід змінити, зменшивши суму грошових коштів з 23451,82 грн до 21261,08 грн.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384, 444 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 07 листопада 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в порядку повороту виконання заочного рішення у справі № 501/1508/16-ц витрат виконавчого провадження в сумі 218,00 грн; витрат виконавчого провадження за користування АСВП в сумі 51 грн; виконавчого збору в сумі 1921,74 грн скасувати та в цій частині постановити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про поворот виконання заочного рішення суду від 19 вересня 2016 року у цивільній справі № 501/1508/16-ц в частині витрат виконавчого провадження в сумі 218,00 грн; витрат виконавчого провадження за користування АСВП в сумі 51 грн; виконавчого збору в сумі 1921,74 грн відмовити.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 07 листопада 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в порядку повороту виконання заочного рішення у справі № 501/1508/16-ц, грошових коштів в сумі 23451,82 грн змінити, зменшивши суму грошових коштів з 23451,82 грн до 21261,08 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко