Справа № 345/499/23
Провадження № 2/345/296/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2023 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Кулаєць Б.О.,

секретаря судового засідання Заткальницької Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші у режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника Фонду державного майна України про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Оріана», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: Фонд державного майна України, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Бульби О.М.,

представника третьої особи Ломако Є.О.,

В С Т А Н О В И В :

на розгляді суду знаходиться вищезазначена справа про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Представник Фонду державного майна України подав до суду клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання мотивує тим, що положеннями контракту № 755 від 04.09.2018, підписаного позивачем, а саме: із пункту 7.3.3 встановлено, що дія контракту припиняється у випадках, передбачених п. 7.4 та 7.5 цього контракту. Пунктом 7.4 передбачено, що керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний у будь-який час до закінчення строку його дії за рішенням Наглядової ради. Відповідно до протоколу № 19/2022 від 27.12.2022 засіданням Наглядової ради АТ «Оріана» було прийнято рішення, яким 27.12.2022 припинено повноваження в.о. Генерального директора та члена дирекції АТ «Оріана» Савчука О.Є. та розірвано укладений з ним контракт. В рамках даного позову позивачем, який перебував на посаді директора АТ «Оріана» заявлено вимоги про поновлення його повноважень як генерального директора товариства, що відповідає правовій ситуації викладеній в ч. 3 ст. 99 ЦК України, а тому питання про звільнення позивача підлягає розгляду у порядку господарського судочинства. Також зазначає, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово розглядала питання щодо юрисдикції спору про звільнення чи відсторонення від виконання обов`язків керівника або члена виконавчого органу юридичної особи приватного права та робила правові висновки про те, що такий спір за своєю природою та правовими наслідками належить до корпоративних спорів і підлягає вирішенню господарськими судами.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, у якому зазначив, що у вказаній справі має місце звільнення на підставі наказу № 87-к від 29.12.2022, яким позивача звільнено з роботи з 29.12.2022 на підставі п.7.3.3. п. 7.3. Контракту від 04.09.2018 згідно п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП з підстав передбачених контрактом, що не відповідає конструкції, описаній в Рішенні Конституційного суду України про усунення від виконання повноважень, як члена виконавчого орану. У вказаній справі присутнє розмежування оскарження дій за корпоративним законодавством та порушення трудових прав його звільнення саме як працівника, такі спори є трудовими спорами і розглядаються за правилами Цивільного процесуального кодексу України. В даному позові він не оскаржує рішення наглядової ради товариства, порядок її скликання та затвердження рішень, кворуму, не оскаржує недотримання вимог законодавства та установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства, що є порушенням прав учасника на управління товариством, тобто справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками, а він звернувся до суду за захистом свої трудових прав та права на працю, предметом оскарження серед іншого є наказ про звільнення, що підлягає розгляду виключно в порядку цивільного судочинства. Враховуючи наведене просить суд відмовити в задоволенні клопотання третьої особи без самостійних вимог Фонду державного майна України.

В судовому засіданні представник Фонду державного майна України Ломако Є.О. підтримав подане клопотання про закриття провадження у справі з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задоволити.

Позивач та його представник просили відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на письмові заперечення, описані вище.

Дослідивши подане клопотання та матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 17.1 Статуту АТ «Оріана» Наглядова рада є колегіальним органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції, визначеної статутом та Законом України «Про акціонерні товариства», здійснює управління товариством, а також контролює та регулює діяльність дирекції.

До виключної компетенції Наглядової ради належить обрання та припинення повноважень Генерального директора, обрання членів Дирекції (директорів) за поданням Генерального директора та припинення їх повноважень (п. 17.3 (12)).

В п. 18.2 Статуту зазначено, що очолює та керує діяльністю Дирекції Генеральний директор, який обирається та повноваження якого припиняються Наглядовою радою.

Згідно з п. 18.15 Статуту Наглядова рада має право у будь-який момент прийняти рішення про припинення повноважень Генерального директора та/або директора та розірвання з ним трудових відносин, а також трудового контракту. Таке рішення Наглядова рада має право прийняти незалежно від строку перебування обраної особи на посаді Генерального директора та/або директора.

П. 18.16 Статуту передбачено, що повноваження особи, яка була обрана на посаду Генерального директора та/або директора, припиняються в момент прийняття Наглядовою радою рішення про припинення повноважень Генерального директора та/або директора, якщо інше не встановлено в рішенні Наглядової ради. Наслідком прийняття Наглядовою радою рішення про припинення повноважень Генерального директора є розірвання з ним трудового договору (контракту) та припинення трудових відносин із товариством (а.с. 40-49).

Згідно з протоколом № 19/2022 на засіданні Наглядової ради АТ «Оріана» від 27.12.2022 було прийнято рішення про припинення 27.12.2022 повноважень виконуючого обов`язків генерального директора та члена дирекції АТ «Оріана» ОСОБА_1 та розірвання укладеного з ним контракту № 755 від 04.09.2018 на підставі п. 7.3.3 п. 7.3 Контакту без виплати вихідної допомоги у розмірі шестимісячного заробітку відповідно до ст. 38 КЗпП України (а.с. 14).

Відповідно до наказу № 87-к від 29.12.2022, підписаного генеральним директором АТ «Оріана» ОСОБА_4 , виконуючого обов`язки генерального директора АТ «Оріана» ОСОБА_1 звільнено з роботи з 29.12.2022 на підставі п. 7.3.3 п. 7.3 Контракту № 755 від 04.09.2018 згідно п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, з підстав, передбачених контрактом. Підстава: протокол засідання Наглядової ради АТ «Оріана» № 19/2022 від 27.12.2022 (а.с. 26).

Положеннями пункту 7.3.3 контракту № 755 від 04.09.2018, укладеного між позивачем та відповідачем, передбачено, що дія контракту припиняється у випадках, передбачених п. 7.4 та 7.5 цього контракту.

Пунктом 7.4 передбачено, що керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний у будь-який час до закінчення строку його дії за рішенням Наглядової ради.

Пункт 7.5 передбачає, що керівник може за своєю ініціативою розірвати контракт до закінчення строку його дії у перелічених в підпунктах випадках (а.с. 15-20).

Зі змісту контракту вбачається, що зі ОСОБА_1 було укладено контракт як з посадовою особою та він зобов`язаний був виконувати лише обов`язки керівника, зазначені в контракті (п. 1.3, 1.4, ст. 2 контракту).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі №667/1/16 зазначено наступне: припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (розірвання із ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоч такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У зв`язку із цим припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень. З огляду на це зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав. Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Аналогічна позиція Великої Палати Верховного Суду висловлена у постанові від 10.04.2019 у справі №510/456/17, постанові від 10.09.2019 у справі №921/36/18, постанові від 04.02.2020 у справі №915/540/16.

Повноваження позивача як виконуючого обов`язки генерального директора були фактично припинені рішенням Наглядової ради товариства від 27 грудня 2022 року, а виданий на підставі цього рішення наказ № 87-к від 29 грудня 2022 року є наслідком вказаного рішення, а не окремою самостійною підставою для розірвання контракту.

За змістом положень ст. ст. 2, 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи, яка звертається за захистом своїх прав.

Скасування наказу № 87-к від 29 грудня 2022 року про звільнення позивача не матиме наслідком відновлення порушеного права ОСОБА_1 при наявності чинного рішення Наглядової ради від 27 грудня 2022 року, на виконання і на підставі якого було припинено повноваження позивача як виконуючого обов`язки генерального директора та члена дирекції АТ «Оріана» та розірвано укладений з ним контракт.

Визнати недійсним рішення Наглядової ради товариства в порядку цивільного судочинства є неможливим, оскільки це корпоративний спір, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а вимоги про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку є похідними від спору про визнання недійсним рішення наглядової ради.

Більше того, з інформації, розміщеній на сторінці Господарського суду Івано-Франківської області на сайті Судової влади України, вбачається, що у провадженні цього суду перебуває справа № 909/195/23 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Оріана» про визнання недійсним рішення наглядової ради та скасування реєстраційного запису, в якій відкрито провадження.

В п. 37 та п.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №361/17/15 вказано, що стосовно вимог скасувати наказ № 2-З від 28 грудня 2012 року, поновити позивача на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, то ці вимоги є похідними від спору про визнання недійсним рішення органу управління товариства. Розгляд цієї частини позовних вимог за правилами цивільного судочинства порушуватиме принцип повноти, всебічності й об`єктивності з`ясування обставин справи, що випливає, зокрема, зі змісту частини другої статті 160 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення до суду (частини другої статті 214 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду), якщо дослідження одного і того ж рішення загальних зборів ТОВ «Бобрик» здійснюватиметься судами різних юрисдикцій. Тому цей спір в цілому належить до юрисдикції господарського суду.

Отже, враховуючи наведені приписи законодавства України та зміст правовідносин учасників справи, Велика Палата Верховного Суду вважає, що хоча рішення уповноваженого органу товариства про припинення повноважень члена виконавчого органу може мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальним за таких обставин є відносини корпоративні (близькі за змістом висновки щодо юрисдикції суду викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 562/304/17, від 10 квітня 2019 року в справі № 510/456/17, від 10 вересня 2019 року в справі № 921/36/18, від 30 січня 2019 року у справі № 145/1885/15-ц).

В п.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №145/166/18 зазначено, що разом з тим вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, які можуть бути предметом трудового спору, є похідними від вимог щодо правомірності припинення його повноважень та, відповідно, не можуть бути у цій справі розглянуті до вирішення первісної вимоги. П. 59. Висновок про необхідність розгляду зазначеної категорії справ у порядку господарського судочинства викладений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 145/1885/15-ц (провадження № 14-613 цс 18).

Враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами, обґрунтування позовної заяви та відповіді на відзив, для забезпечення дієвості судового способу захисту порушеного права, з метою уникнення порушення принципу повноти, всебічності й об`єктивності з`ясування обставин справи, якщо дослідження одного і того ж рішення наглядової ради АТ «Оріана» здійснюватиметься одночасно судами різних юрисдикцій, враховуючи, що суд загальної юрисдикції не в компетенції визнавати таке рішення недійсним, а наказ виданий виключно на підставі вказаного рішення, є похідним від нього та не є самостійною підставою звільнення позивача, а тому цей спір в цілому належить до юрисдикції господарського суду, який зможе оцінити прийняті рішення та наказ та дати їм правову оцінку сукупно та кожному зокрема, тому суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, ст. 99 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 5, 15, 255, 258, 259, 260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника Фонду державного майна України про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Оріана», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: Фонд державного майна України, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулузадовольнити.

Закрити провадження у справі № 345/499/23 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Оріана», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: Фонд державного майна України, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право на пред`явлення відповідного позову в порядку господарського судочинства до Господарського суду Івано-Франківської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, який обчислюється з дня проголошення ухвали.

Суддя: