ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 лютого 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/38/22

Головуючий у першій інстанції Савченко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/316/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Патук А.А.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: Відділ освіти Менської міської ради, Комунальна установа «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Менської міської ради, Комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (суддя Савченко О.А.), ухвалене о 09 год. 00 хв. у м. Мена, повний текст рішення складено 28 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову просила визнати протиправним та скасувати наказ Відділу освіти Менської міської ради від 17 грудня 2021 року №50 «Про звільнення бухгалтера I категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради ОСОБА_1 »; поновити позивачку на роботі на посаді бухгалтера I категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради з 30 грудня 2021 року; стягнути з Відділу освіти Менської міської ради за час вимушеного прогулу за період з 30 грудня 2021 року і до винесення судом рішення по справі середній заробіток, який на момент звільнення отримувала вона на посаді бухгалтера I категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради; визнати дію трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 , як працівником, та Відділом освіти Менської міської ради, як роботодавцем, на виконання роботи на посаді бухгалтера I категорії, продовженою із Комунальною установою «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради, як роботодавцем. Позов мотивовано тим, що позивачка працювала в бухгалтерії відділу освіти з 11 травня 1994 року, у тому числі з 03 січня 2018 року - на посаді бухгалтера I категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради. 29 жовтня 2021 року Відділ освіти Менської міської ради видав наказ №36 «Про попередження щодо наступного вивільнення у зв`язку зі скороченням штату відділу освіти», а 17 грудня 2021 року наказ №50 «Про звільнення бухгалтера I категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради ОСОБА_1 ». Позивачка вказувала, що внаслідок прийняття Менською міською радою низки управлінських рішень фактично відбулося не скорочення штату відділу освіти Менської міської ради, а реорганізація цього відділу шляхом виділення з нього повністю підпорядкованої йому нової юридичної особи - Комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради із покладенням на неї тих самих функцій та завдань, які до моменту її створення виконували централізована бухгалтерія та господарська група Відділу освіти Менської міської ради. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 вважає, що має законне право працювати на аналогічній посаді у Комунальній установі «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради, проте в порушення ч.4 ст.36 та ч.1 ст.104 КЗпП України її було звільнено.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що фактично відбулося скорочення штату Відділу освіти Менської міської ради і позивачку було звільнено законно та здійснені всі виплати та грошові компенсації з дотриманням вимог законодавства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неправильно застосував норми статей 36, 40, 49-2 КЗпП України, ст.ст.104, 109 ЦК України, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку, що внаслідок реорганізації (виділення) роботодавця відбулося скорочення. Позивачка наголошує на тому, що фактично відбулося не скорочення штату Відділу освіти Менської міської ради, а реорганізація цього відділу шляхом виділення з нього повністю підпорядкованої йому нової юридичної особи - Комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради із покладенням на неї тих самих функцій та завдань, які до моменту її створення виконували централізована бухгалтерія та господарська група Відділу освіти Менської міської ради та закріплення за нею тих самих категорій працівників, які були у централізованій бухгалтерії та господарській групі цього відділу. Також підтвердженням саме реорганізації є те, що усі працівники централізованої бухгалтерії та господарської групи відділу освіти Менської міської ради, окрім позивачки та ще одного працівника, були прийняті на роботу на ті самі посади за переведенням, продовжують працювати на тих самих робочих місцях й продовжують виконувати ті самі посадові обов`язки. За доводами ОСОБА_1 , відповідач не запропонував їй роботу на посаді головного спеціаліста головного бухгалтера, в той час як на цю посаду було прийнято сторонню особу. Крім того, позивачка посилається, що за нормами ст.42 КЗпП України вона при скороченні штату відділу освіти Менської міської ради має переваги перед іншими працівниками відділу, проте Комунальна установа «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради уклала нові трудові договори з особами з більш низькою кваліфікацією і продуктивністю праці, що перебували на обліку в центрі зайнятості, осіб без вищої освіти та з мінімальним стажем роботи. ОСОБА_1 вказує, що її звільнення відбулося із порушенням ч.3 ст.40 КЗпП України та ст.3 Закону України «Про відпустки».

У відзиві на апеляційну скаргу Відділ освіти Менської міської ради просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач посилається, що Комунальна установа «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» є окремою, самостійною, новоствореною юридичною особою публічного права з дня її державної реєстрації. Під час ознайомлення позивачки з наказом про звільнення нею був проставлений особистий підпис, яким вона підтвердила згоду на звільнення та отримання вихідної допомоги і компенсації за всі невикористані відпустки, заперечень та зауважень з боку ОСОБА_1 до даного наказу не було. За доводами відповідача, до Комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» відділом освіти було передано заяву ОСОБА_1 від 16 грудня 2021 року стосовно прийняття її на роботу, яка була складена неналежним чином, оскільки в заяві не зазначалося, на яку посаду просили її прийняти, з якого часу, не було додано жодних документів, що підтверджували б освіту та досвід роботи, не вказана адреса проживання заявника.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 працювала в бухгалтерії відділу освіти Менської районної державної адміністрації з 11 травня 1994 року, в тому числі на посаді бухгалтера I категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради з 03 січня 2018 року, що підтверджується даними трудової книжки (а.с.102-104 т.1).

Рішенням Менської міської ради № 529 від 31 серпня 2021 року вирішено з 01 вересня 2021 року провести скорочення штату працівників, вивівши із структури апарату Менської міської ради та її виконавчих органів певні посади, а також затверджено Структуру та загальну чисельність виконавчих органів Менської міської ради з правом юридичної особи з 01.09.2021, у тому числі Відділу освіти Менської міської ради Менського району Чернігівської області, до якої увійшли: начальник відділу 1 шт. од.; заступник начальника відділу 1 шт. од.; головний спеціаліст 2 шт. од.; Централізована бухгалтерія відділу освіти (13 штатних одиниць): головний бухгалтер 1 шт. од.; заступник головного бухгалтера 1 шт. од.; провідний бухгалтер 4 шт. од.; бухгалтер І категорії 1 шт. од., бухгалтер ІІ категорії 2 шт. од.; бухгалтер 1 шт. од.; економіст провідний 1 шт. од.; фахівець з питань публічних закупівель 1 шт. од.; спеціаліст з кадрової роботи 1 шт. од.; Господарська група відділу освіти (6 одиниць): начальник господарського відділу 1 шт. од.; секретар 1 шт. од.; юрисконсульт 1 шт. од.; інженер з охорони праці 1 шт. од.; спеціаліст господарського відділу 1 шт. од.; прибиральник службових приміщень 0,5 шт. од.; водій 0,5 шт. од. (а.с.51-58 т.1).

Рішенням Менської міської ради № 596 від 26 жовтня 2021 року створено Комунальну установу «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради, затверджено її Статут та структуру, визначено підпорядкування Комунальної установи «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради відділу освіти Менської міської ради в межах, визначених Статутом установи та Положенням про відділ (а.с.118-127 т.1).

Додатком №2 до вказаного рішення визначено наступну структуру і загальну чисельність Комунальної установи «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради з 01 січня 2022 року: директор 1 шт. од.; головний бухгалтер 1 шт. од.; юрисконсульт -1 шт. од.; фахівець з публічних закупівель -1 шт. од.; начальник відділу з обслуговування освітніх установ та закладів освіти -3 шт. од.; провідний бухгалтер 3 шт. од.; бухгалтер I категорії 2 шт. од.; бухгалтер ІІ категорії 2 шт. од.; спеціаліст з кадрової роботи 1 шт. од.; начальник групи господарського забезпечення освітніх установ та закладів освіти 1 шт. од.; спеціаліст групи господарського забезпечення освітніх установ та закладів освіти 1 шт. од.; інженер з охорони праці 1 шт. од.; прибиральник службових приміщень 0,5 шт. од.; водій 0,5 шт. од.

Рішенням Менської міської ради № 599 від 26 жовтня 2021 року змінено структуру та загальну чисельність Відділу освіти Менської міської ради з 01 січня 2022 року, викладено додаток 2 рішення 9 сесії 8 скликання від 31 серпня 2021 року №529 «Про затвердження структури та загальної чисельності апарату Менської міської ради та її виконавчих органів» у частині Відділу освіти Менської міської ради в новій редакції: начальник відділу 1 шт. од.; заступник начальника відділу 1 шт. од.; головний спеціаліст 2 шт. од.; діловод 1 шт. од.; головний спеціаліст головний бухгалтер 1 шт. од. (а.с.59-60 т.1).

Рішенням Менської міської ради № 671 від 25 листопада 2021 року змінено найменування Відділу освіти Менської міської ради Менського району Чернігівської області на Відділ освіти Менської міської ради; затверджено Положення про Відділ освіти Менської міської ради в новій редакції (а.с.61-67 т.1).

Пунктом 4.2. Положення про Відділ освіти Менської міської ради визначено, що в підпорядкуванні Відділу перебуває, крім інших, Комунальна установа «Центр з обслуговування закладів та установ освіти», яка діє на підставі Статуту, який погоджується начальником Відділу освіти та затверджується рішенням міської ради.

Наказом Відділу освіти Менської міської ради № 36 від 29 жовтня 2021 року бухгалтера I категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради Чернігівської області ОСОБА_1 було попереджено про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням з 01 січня 2022 року (а.с.105-106 т.1).

У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 16 грудня 2021 року на ім`я директора Комунальної установи «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради, в якій позивачка просить прийняти її на роботу бухгалтером з 4 січня 2022 року (а.с.128 т.1).

Наказом Відділу освіти Менської міської ради № 50 від 17 грудня 2021 року ОСОБА_1 звільнено 29 грудня 2021 року з займаної посади у зв`язку зі скороченням штату відділу освіти Менської міської ради за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.107 т.1).

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення прав громадян на працю, передбачених статтею 5-1 КЗпП України, є правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Верховний Суд, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, неодноразово наголошував на тому, що вирішуючи питання дотримання норм трудового законодавства у спірних правовідносинах, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Указаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 753/7661/18, від 12 серпня 2021 року у справі № 487/989/20, від 24 березня 2021 року у справі № 757/46273/17-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 235/4593/19.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи - інша наявна робота.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Оскільки обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 січня 2023 року у справі № 947/25509/21.

Згідно з ч.1 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

У постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі №357/13937/19 зазначено, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням (оновленням) іншої, яка буде виконувати повноваження установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

При реорганізації юридична особа припиняється, але її права та обов`язки в порядку правонаступництва переходять до іншої юридичної особи. При цьому до правонаступника переходять обов`язки не тільки в частині майнових прав, а й у трудових відносинах, в тому числі обов`язок щодо працевлаштування працівника (переведення працівника на іншу роботу). Це зумовлено тим, що внаслідок реорганізації, на відміну від ліквідації, припиняється лише сама юридична особа як така, а її діяльність триває, але вже не в колишній, яка існувала до реорганізації, а в новій організаційно-правовій формі юридичної особи.

Ліквідація юридичної особи публічного права, на відміну від ліквідації юридичних осіб приватного права, має певні особливості, що обумовлені відмінностями в їхньому правовому статусі. Так, особливістю ліквідації державного органу як юридичної особи публічного права є те, що одночасно з його ліквідацією припиняється й реалізація державою функцій, покладених на цей орган.

Ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію.

У пункті а частини 2 статті 9 Конвенції Міжнародної організації праці про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року визначено, що тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавці.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У справі встановлено, що 26 жовтня 2021 року на 12 сесії 8 скликання Менської міської ради було прийнято одночасно два рішення - № 596 та № 599.

Рішенням № 596 створено Комунальну установу «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради, затверджено її Статут та структуру, та визначено підпорядкування Комунальної установи «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради - Відділу освіти Менської міської ради в межах, визначених Статутом установи та Положенням про Відділ.

Додатком до вказаного рішення затверджено структуру і загальну чисельність Комунальної установи «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради з 01 січня 2022 року, яка складається з 19 штатних одиниць, в тому числі: начальник відділу обслуговування освітніх установ та закладів освіти -3; головний бухгалтер -1, провідний бухгалтер -3, бухгалтер І категорії -2, бухгалтер ІІ категорії -2.

Рішенням № 599 змінено структуру та загальну чисельність Відділу освіти Менської міської ради з 01 січня 2022 року, визначено наступну структуру і загальну чисельність виконавчого органу Менської міської ради з правом юридичної особи Відділу освіти Менської міської ради з 01 січня 2022 року: начальник відділу -1; заступник начальника відділу 1; головний спеціаліст 2; діловод -1; головний спеціаліст головний бухгалтер -1.

У подальшому рішенням 15 сесії 8 скликання Менської міської ради №913 від 22 грудня 2021 року внесено зміни до рішення 12 сесії Менської міської ради від 26 жовтня 2021 року №596 «Про створення Комунальної установи «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради» в частині структури Комунальної установи, ввівши її в дію з 10 грудня 2021 року, при цьому кількість штатних одиниць збільшилася до 19,5, в тому числі: головний бухгалтер 1; провідний бухгалтер - 5; бухгалтер І категорії - 1; бухгалтер ІІ категорії 1 (а.с.194-195 т.1).

Враховуючи встановлені обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що мала місце реорганізація Відділу освіти Менської міської ради шляхом виділення повністю підпорядкованої йому нової юридичної особи Комунальної установи «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» із покладенням на неї тих самих функцій та завдань, які до моменту її створення виконували централізована бухгалтерія та господарська група Відділу освіти Менської міської ради, що підтверджується Статутом установи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що у відповідача фактично відбулося скорочення штату.

Відповідно до ст.36 КЗпП України в разі реорганізації підприємства, установи, організації (злиття, приєднання, поділу, виділення чи перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України).

Як вбачається із наказу Відділу освіти Менської міської ради №36 від 29 жовтня 2021 року «Про попередження щодо наступного вивільнення у зв`язку зі скороченням штату відділу освіти» разом із ОСОБА_1 про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням з 01 січня 2022 року було попереджено працівників централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради: головного бухгалтера - ОСОБА_2 , заступника головного бухгалтера - ОСОБА_3 , провідного бухгалтера - ОСОБА_4 , провідного бухгалтера - ОСОБА_5 , провідного бухгалтера ОСОБА_6 , провідного бухгалтера - ОСОБА_7 , бухгалтера ІІ категорії - ОСОБА_8 , бухгалтера ІІ категорії - ОСОБА_9 (а.с.105-106 т.1).

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За матеріалами справи встановлено, що первісний позов до Відділу освіти Менської міської ради, Комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було подано двома позивачами ОСОБА_6 і ОСОБА_1 .

Проте ухвалою судді Менського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2022 року позов ОСОБА_1 було виділено в окреме провадження (а.с.1-2 т.1).

У справі №738/31/22 за позовом ОСОБА_6 до Відділу освіти Менської міської ради, Комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання дії трудового договору продовженою рішення суду набрало законної сили 11 січня 2023 року.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе здійснити посилання на встановлені у вказаній справі обставини, враховуючи аналогічні предмет і підстави позовів.

Так, у справі №738/31/22 судом встановлено, що на відкриті у Комунальній установі «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради посади з 10.12.2021 у зв`язку з переведенням з відділу освіти Менської міської ради відповідно до наказів від 22.12.2021 призначено: головним бухгалтером - ОСОБА_2 , провідним бухгалтером - ОСОБА_3 , провідним бухгалтером - ОСОБА_4 , провідним бухгалтером - ОСОБА_5 , провідним бухгалтером - ОСОБА_7 , начальником відділу освітніх установ - ОСОБА_8 , бухгалтером ІІ категорії - ОСОБА_9 , начальником відділу освітніх установ - ОСОБА_10 , тобто тих же працівників, що працювали у централізованій бухгалтерії Відділу освіти Менської міської ради, окрім ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

При цьому, до Комунальної установи «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради з випробувальним терміном два місяці прийняті: ОСОБА_11 на посаду провідного бухгалтера (наказ №01 від 22.12.2021), ОСОБА_12 на посаду провідного бухгалтера (наказ №02 від 29.12.2021), ОСОБА_13 на посаду бухгалтера І категорії (наказ №04 від 29.12.2021), які не працювали раніше у відповідача.

З викладеного вбачається, що на момент затвердження структури і чисельності Комунальної установи «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради 26 жовтня 2021 року до її штатного розпису входили посади, які за своїми функціональними та посадовими обов`язками відповідають посаді, яку обіймала позивачка ОСОБА_1 .

Отже, Відділ освіти Менської міської ради мав реальну можливість та був зобов`язаний працевлаштувати ОСОБА_1 у новоствореній Комунальній установі «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради, врахувавши при цьому її заяву від 16 грудня 2021 року.

До наявного в матеріалах справи попередження про можливе звільнення позивачки не долучено доказів того, які саме вакантні посади їй пропонувалися. При цьому, посада бухгалтера І категорії їй запропонована не була, що також свідчить про порушення приписів ч.4 ст. 36, ст.49-2 КЗпП України.

Враховуючи викладене в сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 звільнена з порушенням встановленого нормами трудового законодавства порядку, а тому її позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Відділу освіти Менської міської ради від 17 грудня 2021 року № 50 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Пунктом 5.1 Статуту Комунальної установи «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради Комунальна установа перебуває в управлінні та безпосередньому підпорядкуванні Відділу освіти Менської міської ради.

Отже, позивачка підлягає поновленню саме в Комунальній установі «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради на посаді бухгалтера I категорії.

Такий спосіб захисту порушеного права позивачки відповідає вимогам закону, є ефективним і відповідає завданням і основним засадам цивільного судочинства, визначеним у статті 2 ЦПК України.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Порядок розрахунку середнього заробітку регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до п.2 вказаної Постанови середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З матеріалів справи вбачається, що перед звільненням ОСОБА_1 працювала повні місяці листопад і жовтень 2021 року. Згідно з даними розрахункових листків у листопаді 2021 року заробітна плата позивачки становила 7471,29 грн (а.с.167 т.1), у жовтні 2021 року 9141,47 грн (а.с.168 т.1), кількість робочих днів за вказаний період - 41 (22 + 19). Отже середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 405 грн ((7471,29 грн + 9141,47 грн) : 41 день).

Кількість робочих днів за період з 30 грудня 2021 року по 15 лютого 2023 року становить 293 дні: грудень 2021 року 2 дні; січень 2022 року 19 днів; лютий 2022 року 20 днів; березень 2022 року 23 дні; квітень 2022 року 21 день; травень 2022 року 22 дні; червень 2022 року 22 дні; липень 2022 року 21 день; серпень 2022 року 23 дні; вересень 2022 року - 22 дні; жовтень 2022 року 21 день; листопад 2022 року 22 дні; грудень 2022 року 22 дні; січень 2023 року - 22 дні, лютий 2023 року 11 днів.

Таким чином, з Відділу освіти Менської міської ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 118 665 грн (293 дні х 405 грн).

Враховуючи, що ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції поновлено на посаді бухгалтера I категорії в Комунальній установі «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради, її позовні вимоги про визнання дії трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 , як працівником, та Відділом освіти Менської міської ради, як роботодавцем, на виконання роботи на посаді бухгалтера I категорії, продовженою із Комунальною установою «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради, як роботодавцем, задоволенню не підлягають.

З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, рішення Менського районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2022 року слід скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.ч.1, 6 ст.141 ЦПК України).

Згідно із п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

ОСОБА_1 в позовній заяві (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) ставились вимоги про: визнання протиправним та скасування наказу Відділу освіти №50 від 17 грудня 2021 року; поновлення на роботі; стягнення з Відділу освіти середнього заробітку за час вимушеного прогулу; визнання дії трудового договору продовженою із Комунальною установою «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» як роботодавцем.

За позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу і поновлення на посаді як за дві вимоги немайнового характеру підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1984,8 грн (992,4 грн х 2), а за майнову вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) 1186,65 грн (118 665 грн х 1%).

Оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за вказані позовні вимоги, то у зв`язку із їх задоволенням з Відділу освіти Менської міської ради на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3171,45 грн за розгляд справи судом першої інстанції.

За подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі: 2977,2 грн (1984,8 грн х 150%) за вимоги немайнового характеру, 1780 грн (1186,65 грн х 150%) за майнову вимогу, а всього 4757,2 грн, які у зв`язку з задоволенням в цій частині апеляційної скарги належить стягнути з Відділу освіти Менської міської ради на користь держави за апеляційний розгляд справи.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі звукозаписом судового засідання Менського районного суду від 17 жовтня 2022 року встановлено, що позивачка ОСОБА_1 заявляла про понесення нею витрат на надання адвокатських послуг. Вказувала, що докази будуть надані у визначений строк.

Після розгляду справи судом першої інстанції і ухвалення рішення, а саме 24 жовтня 2022 року (згідно з поштовим конвертом на а.с.238 т.1), тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення (з урахуванням вихідних днів) представник позивача адвокат Підгорний К.Є. надав суду Акт прийому-передачі виконаних робіт для підтвердження розміру оплати послуг адвоката (гонорару) (а.с.236-237 т.1).

За матеріалами справи встановлено, що відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 08 січня 2022 року ОСОБА_1 (замовник) доручає адвокату Підгорному К.Є., а адвокат зобов`язується надавати замовнику наступну правову допомогу: представляти інтереси замовника, захищати його права та законні інтереси в Менському районному суді Чернігівської області по справі за позовом замовника до відділу освіти Менської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу від 17.12.2021 р. №50 «Про звільнення бухгалтера I категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради ОСОБА_1 », поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у тому числі скласти позовну заяву та інші необхідні для розгляду справи процесуальні документи, дослідити існуючу практику Верховного Суду по даній категорії справ, підготувати правову позицію замовника по справі та представляти інтереси замовника безпосередньо у судових засіданнях Менського районного суду Чернігівської області (а.с.214-215 т.1). Пунктом 1.3 цього договору встановлено вартість правової допомоги (гонорар), який замовник зобов`язується сплатити адвокату за цим договором, - 15 000 грн.

Згідно з Актом прийому-передачі виконаних робіт для підтвердження розміру оплати послуг адвоката (гонорару) від 22 жовтня 2022 року адвокат виконав на користь довірителя наступну роботу написання позову, інших документів, зокрема процесуальних, що стосуються справи №738/38/22, а довіритель прийняв вказану роботу. Загальна вартість правової допомоги (гонорар) за виконану роботу, згідно п.1.3 Договору від 08.01.2022 року складає: 10 000 грн (а.с.237 т.1).

Верховний Суд у своїй постанові від 28 вересня 2021 року у справі №160/12268/19 виклав правовий висновок, відповідно до якого витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, з Відділу освіти Менської міської ради на користь позивачки належить стягнути 7 500 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, ч.3 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2022 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Відділу освіти Менської міської ради, Комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Відділу освіти Менської міської ради від 17 грудня 2021 року №50 «Про звільнення бухгалтера I категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді бухгалтера I категорії Комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради.

Стягнути з Відділу освіти Менської міської ради (місцезнаходження: 15600, Чернігівська область, м. Мена, вул. Титаренка Сергія, буд. 7; ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 грудня 2021 року по 15 лютого 2023 року включно у сумі 118 665 грн (без вирахування податків та інших обов`язкових платежів).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Відділу освіти Менської міської ради (місцезнаходження: 15600, Чернігівська область, м. Мена, вул. Титаренка Сергія, буд. 7; ) на користь держави 3171 грн 45 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, а також 4757 грн 20 коп судового збору за апеляційний розгляд справи.

Стягнути із Відділу освіти Менської міської ради (місцезнаходження: Чернігівська область, м. Мена, вул. Титаренка Сергія, буд. 7; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 7 500 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2023 року.

Головуючий: Судді: