Ухвала

16 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 401/3383/21

провадження № 61-6ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 08 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Світловодського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про стягнення всіх сум, що належать до виплати в день звільнення, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Кропивницького апеляційного суду від 08 листопада 2022 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Кропивницького апеляційного суду від 08 листопада 2022 року; клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору задоволено; відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 1 816,00 грн на строк не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі; касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме запропоновано заявниці: уточнити зміст касаційної скарги в частині посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) та вказати щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду; зазначити випадок/випадки передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого/яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

13 лютого 2023 року від заявниці на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: заява про усунення недоліків касаційної скарги; уточнена редакція касаційної скарги.

В уточненій редакції касаційної скарги як на підставу оскарження судового рішення міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду). Зокрема, заявниця у касаційній скарзі зазначає, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 134/1781/16-ц, від 03 травня 2022 року у справі № 753/10912/20, Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16.

Оскільки заявницею не уточнено зміст касаційної скарги в частині посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), Верховний Суд вважає за можливе дійти висновку про відсутність посилання як у касаційній скарзі так і в її уточненій редакції на підставу оскарження судового рішення, передбачену пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Тож, недоліки касаційної скарги усунуто.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Щодо доводів заявниці про те, що справа має для неї виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявниця не навела переконливих доводів та не надала відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для неї виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Водночас, підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України як підставу для оскарження у касаційному порядку судових рішень у малозначних справах визначено ситуацію, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Заявниця зазначає, що апеляційним судом не враховано висновки, сформульовані у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 134/1781/16-ц, від 03 травня 2022 року у справі № 753/10912/20, Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16 щодо відповідальності власника або уповноваженого ним органу у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

Такі доводи касаційної скарги є істотними та підлягають перевірці за матеріалами справи, оскільки свідчать про те, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Наведене свідчить, що касаційна скарга подана з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи те, що заявницею усунуто недоліки касаційної скарги, касаційна скарга містить посилання на підставу оскарження судового рішення, а саме, на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Світловодського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про стягнення всіх сум, що належать до виплати в день звільнення, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди.

Витребувати із Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області матеріали цивільної справи № 401/3383/21.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний