Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/791/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.02.2023смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді: Кривенко О.В.,

за участю секретаря: Маташнюк О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника 3-ї особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справув порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, служба у справах дітей Мостівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав щодо його дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивуючи тим, що вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_6 з 2013 р. по 2015 р.

Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 2015 року відповідач не цікавиться їхнім життям, не приймає участі у їх вихованні та матеріальному забезпеченні, не цікавиться їх здоров`ям, не спілкується з дітьми взагалі та не виявляє до них ніякого інтересу, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Діти з дня народження проживають з позивачкою.

В 2021 році я звернулася до Доманівського районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів із ОСОБА_4 . Проте аліментів відповідач навіть в примусовому порядку не сплачує, про що свідчить розрахунок заборгованості по сплаті аліментів здійснений старшим державним виконавцем Доманівського відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Діти вже третій рік ходять до ніколи, проте батько ніколи не цікавився їхніми успіхами, не з`являвся до школи , про що свідчать характеристики класовода ОСОБА_7 .

Крім цього, ОСОБА_4 склав нотаріально посвідчену заяву, в якій підтвердив, що не бере участі у вихованні та утриманні дітей, не підтримує з ними зв`язку та не має жодних заперечень з приводу позбавлення його батьківських прав.

Орган опіки та піклування Мостівської сільської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_4 по відношенню до малолітніх дітей : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( висновок органу опіки Мостівської сільської ради від 31 жовтня 2022 року).

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні визнала та просила позбавити позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 та

ОСОБА_6 . Пояснила суду, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, самоусунулася від участі у вихованні та утриманні дітей.

Відповідач ОСОБА_4 в судове судове засідання не з`явився, однак письмовою заявою просив суд слухати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Представник третьої особи - служби у справах дітей Мостівської сільської ради Гавриленко Л.В. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову вважала, що в інтерсах дітей доцільним позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_4 по відношенню до малолітніх дітей : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2022 р. вирішено розглядати справу у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи те, що позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає повністю, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилися ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в смт Доманівка Миколаївської області, батьками яких є - батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_8 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Згідно з розрахунку заборгованості від 01 листопада 2022 року виданого Доманівським відділом державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 01.11.2022 року ОСОБА_4 має заборгованість по аліментам, згідно судового наказу №475/407/21 від 12.09.2022 року про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей : сина ОСОБА_6 та доньки ОСОБА_5 у розмірі 49 031 грн.

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 01 листопада складеного депутатом Доманівської селищної ради округу №1 Кузніченко В.С. в присутності ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обстежили будинок АДРЕСА_1 згідно якого встановлено, що даний будинок належить ОСОБА_13 , житлова площа якого складає 41,7 кв.м.

Згідно будинкової книги на житловій площі за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_1 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Актом обстеження умов проживання встановлено, що в будинку є меблі відповідно до віку у кожної дитини, побутова техніка для розвитку дітей. Кімнати чисті, просторі з косметичним ремонтом. Зручності у будинку є.

Відповідно до характеристик виданих ліцеєм "Успіх" Доманівської селищної ради, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , відповідно до яких встановлено, що учні 3-Б класу навчаються в школі з першого класу. Зарекомендували себе як старанні, дисципліновані, уважні учні.

За 3 роки навчання, біологічний батько ОСОБА_4 в школі не було, успіхами дітей не цікавився.

Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування.

Тому згідно висновку виконавчого комітету Мостівської сільської ради №20/01-14 від 03.10.2022 р. встановлено, що з метою захисту законних прав та дотримання інтересів малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 забезпечення умов для їх належного утримання, виховання та повноцінного розвитку, служба у справах дітей Мостівської сільської ради вважає, що доцільно позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, з дослідженої нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_4 від 09 вересня 2022 року приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області встановлено, що ОСОБА_4 не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином викладені у позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження іншими матеріалами справи.

Частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. п. 2, 3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною певної середньої освіти.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до положень статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Однак, при розгляді справи суд не вирішує питання стосовно стягнення аліментів, оскільки вже розглянуто дане питання.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд бере до уваги надані позивачем докази щодо ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого строку та нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_4 про згоду з позбавленням його батьківських прав від 09.09.2022 року .

Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 (справа №490/10338/15-ц) вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах

дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду.

При цьому, суд вважає за необхідне пояснити відповідачці, що згідно ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина.

Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дітей, не цікавиться долею дітей, не піклується про їх здоров`я та

розвиток, участі у вихованні не приймає, не проявляє до дітей батьківської турботи, не надає матеріальної допомоги, крім того склав заяву про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, тому суд дійшов висновку про задоволення позову, що відповідає найвищим інтересам дитини.

Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 150,155,157,164,165,166,167,169 СК України та ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства».

Крім того, оскільки позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме 992,40 судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, служба у справах дітей Мостівської сільської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Сичавка Комінтернівського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно малолітніх дітей: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , уродженця с. Сичавка Комінтернівського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 , мешканки АДРЕСА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили через 30 днів, якщо не буде подана апеляційна скарга.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Доманівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) .

Повний текст рішення складений 20.02.2023 року.

Суддя : О. В. Кривенко