Справа № 617/442/21
Номер провадження 4-с/948/2/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Косик С.М.,

за участю: секретаря Ткач Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка скаргу стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на дії заступника начальника відділу Вовчанського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Півньова Є.В.,

в с т а н о в и в :

25.03.2021 року ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до Вовчанського районного суду Харківської області зі вказаною скаргою, посилаючись на те, що 02.02.2021 року Вовчанським районним судом було ухвалено заочне рішення у справі № 617/106/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ПАТ «Дельта», ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання договору про надання кредиту та договору іпотеки припиненим. З матеріалами вказаної справи представник позивача ознайомлений 10.03.2021 року. Судом у вказаній справі було встановлено, що відповідно до повідомлення в.о. начальника Вовчанського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) №347 від 27.01.2021 виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-56/10 від 25.01.2011 року, виданого Вовчанським районним судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь АКІБ «УкрСиббанк» 9842 доларів США 84 центи по курсу НБУ станом на дату постановлення рішення суду, було відкрито 22.06.2011 року ; постановою від 10.02.2020 року вказане виконавче провадження закінчено у зв`язку зі сплатою боргу по курсу НБУ станом на дату постановлення рішення в розмірі 157 272,37 грн. В той же час матеріали цивільної справи містять постанови заступника відділу державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження, які датовані 04.07.2019 року

ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» відповідно до результатів відкритих торгів, за Договором купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором № 2127/К прийняло у власність право вимоги до позичальника за кредитним договором № 0 від 30.10.2006 року з додатковими угодами/договорами (іпотечним договором), укладеним між ОСОБА_5 та АКІБ «УкрСиббанк» (яке в подальшому передано ПАТ «Дельта Банк»).

Ухвалою від 26.03.2021 Вовчанський районний суд Харківської області відкрив провадження у справі за скаргою та призначив судове засідання для її розгляду (а.с. 19-20).

У листопаді 2022 року вказана цивільна справа надійшла з Вовчанського районного суду Харківської області до Машівського районного суду Полтавської області, на виконання ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та розпорядження Голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 та 30.11.2022 Машівський районний суд прийняв справу до провадження та призначив судове засідання для розгляду справи на 26.12.2022 року (а.с.125, 126).

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать довідки про доставку електронного листа стягувачу, державному виконавцю та представнику боржника ОСОБА_1 ОСОБА_6 , оголошення про виклик боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рекомендовані повідомлення про невручення боржникам судових повісток у зв`язку з їх відсутністю (а.с.129-151).

Від представника скаржника (стягувача) надійшло клопотання про розгляд скарги без участі представника ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп», одночасно представник скаргу підтримав (а.с.127,128).

Суд, розглянувши клопотання представника скаржника та враховуючи що інші учасники про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно, уважає за можливе розглянути справу за відсутності її учасників, дослідивши письмові докази.

Так, заочним рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 12 травня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за Договором про надання кредиту № 0 від 30.10.2006 року в розмірі 19842,84 дол США по курсу НБУ станом на день постановлення рішення суду (а. с. 14-16).

На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який було пред`явлено до примусового виконання до Вовчанського районного управління юстиції Харківської області.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області відкрито виконавчі провадження № 27220750 та № 27220861.

08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» право вимоги щодо стягнення заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 0 від 30 жовтня 2006 року.

01 липня 2019 року ПАТ «Дельта Банк» повідомило Вовчанський РВДВС СМУМЮ (м. Харків) про виконання рішення суду по справі № 256/10.

Постановою Вовчанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 04 липня 2019 року закінчено виконавчі провадження № 27220750 та № 27220861 у зв`язку з повним виконанням рішення суду.

Постановою Харківського апеляційного суду від 09.12.2021 року замінено стягувача (кредитора) Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство зобмеженою відповідальністю«Фінансова компанія«Дніпрофінансгруп» по цивільній справі 617/496/21 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_7 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с.88-92).

Відповідно до договору № 2127/К про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 14 січня 2020 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. зареєстрованим № 9, ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за кредитним договором №0 від 30 жовтня 2006 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_7 , разом з усіма додатками та додатковими договорами до нього.

З витягу з реєстру боржників, додатку №1 до договору відступлення права вимоги від 14 січня 2020 року вбачається, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 0 від 30 жовтня 2006 року до ОСОБА_7 , ОСОБА_2 .

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У справі, яка переглядається, стягувач ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» оскаржило постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, оскільки, на думку стягувача, вона є неправомірною та такою, що порушує його право на належне виконання кредитного зобов`язання, яке існувало між сторонами (правонаступником однієї із сторін є заявник) в іноземній валюті та підлягає виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої, другої статті 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Як частиною першою статті 11 Закону № 606-XIV, так і частинами першою, другою статті 18 Закону № 1404-VIII на державного виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті.

У статтях 47 та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Такі кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Згідно зі статтею 192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 524 ЦК України передбачено, що грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У справі, яка переглядається, встановлено, що виконавче провадження відкрито за виконавчим листом від 25.01.2011, виданим Вовчанським районним судом Харківської області, на підставі рішення цього суду від 12 травня 2010 року, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за Договором про надання кредиту № 0 від 30.10.2006 року в розмірі 19842,84 дол США по курсу НБУ станом на день постановлення рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала висновки щодо особливостей звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті, зокрема висновки щодо застосування положень статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, у яких вказано, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення(постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14 (провадження № 14?134цс18)).

Водночас у судовому рішенні встановлено інший порядок стягнення заборгованості та передбачено її перерахунок в грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, станом на дату постановлення рішення, а тому у приватного виконавця були правові підстави для перерахунку встановленого судом розміру заборгованості у національну валюту - гривню, визначеного в іноземній валюті (доларах США).

Також потрібно зазначити, що на час закінчення виконавчого провадження скаржник не був стороною виконавчого провадження, а стягувач ТОВ «Дельта» повідомило про відсутність заборгованості по спірному виконавчому провадженню, внаслідок чого державним виконавцем і було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 447,451 ЦПК України,-

у х в а л и в:

у задоволенні скарги стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на дії заступника начальника відділу Вовчанського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Півньова Є.В. відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.М.Косик