Провадження №2/521/4027/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Петренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Лиманська державна нотаріальна контора Одеської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем 4-ї черги за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_1 , проживала однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсоні, з 1997 року по день смерті останнього, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсоні.

Вимоги обґрунтовує тим, що вона проживала однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 , житлове приміщення гуртожитку №292 «б», з 1997 року по день смерті останнього.

Помер ОСОБА_2 раптово в м. Херсоні у віці 55 років, причиною смерті стала хронічна ішемічна хвороба серця.

Позивач самостійно за власні кошти поховала чоловіка. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді його майна в гуртожитку, а саме: житлового приміщення №292 «б» у гуртожитку, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа житлового приміщення становить 36,0 кв. м., що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 07.04.2017 року, яке видане згідно з Розпорядженням №1276 від 07.04.2017 року Управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради.

Указаним Розпорядженням уповноваженим власником квартири було визначено ОСОБА_2 та ним були укладені договори на участь у витратах по обслуговуванню будинку та житла.

Позивач проживала з померлим як чоловік і жінка, тобто вели спільне господарство, спільно несли витрати на господарські та побутові потреби, разом відпочивали, радились один з одним, відмічали усі свята, взаємно морально підтримували одне одного.

Разом з ними проживала з малолітнього віку донька позивачки від попереднього шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка називала ОСОБА_2 батьком.

12.05.2023 року позивач звернулася до Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини після смерті цивільного чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасово окупованій території України, але їй було відмовлено та рекомендовано вирішувати це питання по суті в судовому порядку.

Факт поховання03.08.2022 року її цивільного чоловіка ОСОБА_2 підтверджується отриманим Свідоцтвом про поховання від 03.08.2022 року.

Від представника Херсонської міської ради Остапенко О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила в задоволені позову відмовити.

При цьому зазначила, що надана до позову заява від 01.08.2022 року на ім`я головного директора КНП «ХМКЛ ім. О.С. Лучанського» ХМР про надання тіла померлого не свідчить про факт проживання однією сім`єю позивача та спадкодавця.

Свідоцтво про поховання ОСОБА_2 , довідка про смерть №С-00401 та свідоцтво про смерть, видані Сімферопольским районним відділом РАЦС №2, договір замовлення №2187, фото з поховання та сумісне з позивачем фото, а також декларація №0001-МТЕ9-РАА0 не підтверджують факту проживання однією позивача разом із спадкодавцем.

Відповідно до договору найму житлового приміщення від 05.07.2016 №303 наймачем житлового приміщення в АДРЕСА_2 був ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 07.03.2017 року у житловому приміщенні АДРЕСА_3 проживав один член сім`ї ОСОБА_2 .

Із платіжних інструкцій, які додані до позовної заяви, вбачається, що платником є ОСОБА_2 .

Таким чином, факт спільного проживання не обґрунтовано доказами, такими як оплата комунальних послуг за приміщення, в якому позивач стверджує, що проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю, придбання ліків для спадкодавця, здійснення поточного ремонту оселі і т. і., окрім посилань на покази свідків, що є недостатнім для встановлення факту проживання однією сім`єю.

Крім того, не надано відомостей щодо причин відсутності реєстрації позивача в одному помешканні разом з померлим.

Також до матеріалів позовної заяви не надано доказів відсутності у позивача та у померлого шлюбу, зареєстрованого в органах РАЦС.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити у задоволені в повному об`ємі.

Третя особа Лиманська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено,що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді його майна в гуртожитку, а саме: житлового приміщення №292 «б» у гуртожитку, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа житлового приміщення становить 36,0 кв. м., що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 07.04.2017 року, яке видане згідно з Розпорядженням №1276 від 07.04.2017 року Управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради.

На підставі ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України: «У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.».

Відповідно до п. 211 «інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Метою звернення позивача до суду є встановлення факту його постійного проживання як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та оформлення прав на спадкове майно.

У своїй ухвалі №505/2085/14-ц від 14.09.2016 року вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів».

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України №6-7165св09 від 03.11.2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11.11.2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21.10.2015 року.

Від встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю оформлення права власності на спадкове майно

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у позивача відсутні, тому він звернувся до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

З положень ч.2 ст.1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки позивач, як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то він вважається такою, що прийняла спадщину.

З письмових доказів встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_2 на момент його смерті за місцем проживання спадкодавця за адресою: АДРЕСА_1 , житлове приміщення гуртожитку АДРЕСА_4 та здійснювала за ним догляд, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку.

Такими доказами є копії квитанцій про сплату комунальних послуг з 2018 року, копії документів на придбання меблів та вікон у квартиру,копії наряду наказу на ремонт квартири.

Доказом проживання позивача однією сім`єю з померлим також є укладена ним Декларація №0001-МТЕ9-РААО від про вибір лікаря, в якій він вказав своєю довіреною особою для повідомлення лікаря у разі настання екстреного випадку саме позивачку як цивільну дружину, яка мешкала разом з ним.

Також доказом проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю є фотокартки, на яких зафіксовані моменти сімейного життя, а також пояснення свідків, які були надані в судовому засіданні.

Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Лиманська державна нотаріальна контора Одеської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем 4-ї черги за законом задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , проживала однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсоні, з 1997 року по день смерті останнього, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсоні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ).

Відповідач: Херсонська міська рада (73000, м. Херсон, вул. Лютеранська, 20).

Третя особа: Лиманська державна нотаріальна контора Одеської області (67500, Одеська область, Одеський район, смт.Доброслав, вул. Центральна, 75).

Суддя: І.В. Плавич