Номер провадження: 22-ц/813/606/23
Справа № 1512/6820/2012
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,
Секретар судового засідання- Дерезюк В.В.

Представник відповідача- Костинюк Ю.Д.( поза межами приміщення суду)
розглянула у судовому засідання м. Одеса в режимі відеоконференції поза межами суду апеляційні скарги правонаступника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»- ТОВ «Фінансова компанія «Укртехфінанс» та ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 27 серпня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1
- про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:
ПРОЦЕДУРА:
Стислий зміст позовної заяви та відзиву на неї
04 жовтня 2011 року позивач звернувся до суду з позовною про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором за №014/0034/74/84465 від 18 жовтня 2007 року в розмірі 331 926,24 грн, а саме:

-заборгованість за кредитом- 189 848,69 грн;

-заборгованість за відсотками- 46576,51 грн;

- пеня за прострочення тіла кредиту-8413,23 грн;

-пеня за прострочення відсотків по кредиту-87087,81 грн, що нарахована на 20.09.2011 року, відповідно до умов договору та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 надав до суду відзив на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що він не укладав кредитні договори з ПАТ «Райффайзен банк Аваль», крім того, позивач пропустив термін пред`явлення вимог до поручителя.

Позивач зазначає, що 18 жовтня 2007 року між позивачем на той час - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль`в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за №014/0034/74/84465 про надання кредиту в сумі 194889 грн. строком по 18 жовтня 2027 року, зі сплатою 12,95 % річних за користування кредитом, із щомісячним погашенням кредиту та відсотків за ним.

У якості забезпечення виконання кредитного договору, 18.10.2007 р. між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки за №0014/0034/74/84465, згідно з яким поручитель зобов`язався відповідати перед банком за кредитні зобов`язання ОСОБА_2 солідарно з позичальником на всю суму заборгованості за кредитним договором.

18 жовтня 2007 року в забезпечення кредитного договору ВАТ « Раффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 уклали договір іпотеки нерухомого майна : квартири під АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що боржники не виконують взятих на себе зобов`язань, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Стислий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2020 року позовну заяву AT «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь AT «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції AT «Райффайзен Банк Аваль», заборгованість за кредитним договором за №014/0034/74/84465 від 08.10.2007 року у розмірі 189848 (сто вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок вісім) грн. 69 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь AT «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції AT «Райффайзен Банк Аваль» , заборгованість за кредитним договором за №014/0034/74/84465 від 08.10.2007 року у розмірі 5122 (п`ять тисяч сто двадцять два) грн. 75 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь AT «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції AT «Райффайзен Банк Аваль», судовий збір у розмірі 910 (дев`ятсот десять) грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь AT «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції AT «Райффайзен Банк Аваль», судовий збір у розмірі 9840 (дев`ятсот десять) грн.

У задоволенні позовної заяви в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором за №014/0034/74/84465 від 08.10.2007 року: за відсотками - 46576 грн. 51 коп.; пені за прострочення сплати кредиту -8413 грн. 23 коп.; пені за прострочення відсотків за кредитом -87087 грн. 81 коп. відмовлено.

У задоволенні позовної заяви в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором за №014/0034/74/84465 від 08.10.2007 року у розмірі 184725, 94 грн.: за відсотками - 46576 грн. 51 коп.; пені за прострочення сплати кредиту -8413 грн. 23 коп.; пені за прострочення відсотків за кредитом -87087 грн. 81 коп. відмовлено.

Стислий зміст апеляційної скарги
В апеляційній скарзі АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2020 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що матеріали справи містять належні та допустимі докази розрахунку заборгованості в розмірі 331 926 грн, 24 коп.

При цьому зазначає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму позики з врахуванням вимог ст.625 ЦК України.

При подачі апеляційної скарги апелянтом сплачено судовий збір в розмірі 2730 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про зміну судового рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2020 року в частині стягнення з нього кредитну заборгованість в розмірі 189848,69 грн та стягненні судового збору посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що банк в односторонньому порядку змінив строк виконання кредитного договору. Однак він пропустив строк пред`явлення вимоги до поручителя відповідно Договору поруки, а тому в силу ст.559 частини 4 строк поруки припинений.

Відзив на апеляційній скарги не надходив.

На підставі ст. 29 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», у виконання рішень зборів суддів Одеського апеляційного суду від' 02.03.2022р. та 16.03.2022р., у зв`язку із введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р.,керуючисьстаттею 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», враховуючи рішення Ради суддів України №9від24.02.2022р. та рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022р. щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безперебійного функціонування Одеського апеляційного суду, головою суду видано Розпорядження №1 від 02 березня 2022 року, до якого внесені зміни розпорядженням №2 від 16 березня 2022 року, відповідно до п.п. 3-4 якого:

Зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, підрозділів територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя, розгляд цивільних справ продовжити без участі учасників провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду.

Справи розглядаються без участі учасників провадження за наявності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та з відсутності заяви (заяв) про відкладення розгляду справи.

Згідно із ч. 2 ст.372ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Сторони сповіщені належним чином, при цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою, а тому судова колегія приходить до висновку про розгляд справи за їх відсутністю.

Відповідно до ч. 5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи та оцінка апеляційного суду
Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, судова колегія приходить до наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2007 року між позивачем на той час - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль`в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за №014/0034/74/84465 про надання кредиту в сумі 194889 грн. строком по 18 жовтня 2027 року, зі сплатою 12,95 % річних за користування кредитом, із щомісячним погашенням кредиту та відсотків за ним.

У якості забезпечення виконання кредитного договору, 18.10.2007 р. між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки за №0014/0034/74/84465, згідно з яким поручитель зобов`язався відповідати перед банком за кредитні зобов`язання ОСОБА_2 солідарно з позичальником на всю суму заборгованості за кредитним договором.

18 жовтня 2007 року в забезпечення кредитного договору ВАТ « Раффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 уклали договір іпотеки нерухомого майна : квартири під АДРЕСА_1 .

08.10.2009 року позивачем направлено вимогу про дострокове виконання грошового зобов`язання за кредитним договором до 07 листопада 2009 року у зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за Кредитним договором в розмірі :

-189848,69 грн- заборгованість за кредитом;

-4155,70 грн- заборгованість за процентами;

-967,05 грн- нарахування пені.

У справі, яка є предметом перегляду, суд встановив, що позивач у жовтні 2009 року звернулось до відповідачів із письмовою вимогою про дострокове погашення кредиту.

Такими діями кредитор на власний розсуд відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Після цього банк має право лише на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, передбачених договором з позовними вимогами яких до суду не звертався.

Оскільки кредитор використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, тому з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом, обумовлені цим договором, припинилося.

Звернувшись до суду із даним позовом у 2011 році, банк згідно з наданим розрахунком нараховував відсотки за користування кредитом після зміни умов основного зобов`язання щодо строку дії договору.

Між тим, нарахування банківською установою відсотків за кредитом можливе лише в межах строку кредитування, а такий строк було змінено у жовтні 2009 року шляхом направлення банком дострокової вимоги щодо погашення всієї суми кредитної заборгованості до відповідачів у справі. Тобто нарахування позивачем боргу з процентів поза межами строку кредитування є безпідставним.

За таких підстав, судова колегія приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування, зміненого на підставі положень статті 1050 ЦК України, що узгоджуються з висновками щодо можливості нарахування процентів, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (№ 14-154цс18).

Доводи про дію кредитного договору до повного повернення позичальником кредиту, сплати відсотків та можливість нарахування у зв`язку з цим відсотків до повного погашення зобов`язання, є необґрунтованими, оскільки така умова кредитного договору не є встановленням строку дії договору у розумінні статті 251 ЦК України.

Кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати відсотків за користування кредитом, а також неустойки.

Отже, строк кредитування боржника є таким, що закінчився, як і його право законно користуватися позиченими коштами, а тому вимога банку про стягнення поточних грошових вимог, а саме відсотків за користування кредитом, нарахованих поза межами строку кредитування не підлягає задоволенню

Розмір заборгованості підлягає стягненню, що нарахований за достроковою вимогою та становить :

-189848,69 грн заборгованість за основним боргом;

-4155,70 грн- проценти за користування кредитом;

-967,05 грн- пеню.

Водночас не заслуговують на увагу посилання заявника на застосування вимоги ст.625 ЦК України так як такі позовні вимоги позивачем не заявлялись.

За змістом п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а за п.7 ч.2 цієї статті - припинення правовідношення.

За положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України( яка діяла на момент спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право і кореспондуючий йому обов`язок перестають існувати.

У разі порушення цивільного права чи інтересу у позивача виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення. Тобто, позивач повинен обрати саме такий спосіб захисту, який відповідає змісту порушеного права, характеру порушення його права чи інтересу та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Керуючись положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України, необхідно зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом 6-ти місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив 6-ти місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Таким чином, враховуючи, що в жовтні 2009 року кредитором на власний розсуд змінено умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати відсотків за користування кредитом, а також пені, а до суду позивач звернувся 04.10.2011 року, таким чином порука припинилась, а тому районний суд помилково стягнув кредитну заборгованість з ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.376 ч.1 п.1,3 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

На підставі ст.141 п.13 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягають стягненню понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у суді першої і апеляційної інстанцій пропорційно частці задоволених позовних вимог, а з позивача сума сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367,368,374,376,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу правонаступника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»- ТОВ «Фінансова компанія «Укртехфінанс» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 27 серпня 2020 року скасувати та прийняти постанову.

Позовну заяву правонаступника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»- ТОВ «Фінансова компанія «Укртехфінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь правонаступника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»- ТОВ «Фінансова компанія «Укртехфінанс» » ( ) заборгованість за кредитним договором № 014/0034/74/84465 від 08.10.2007 року у розмірі 194971, 44 грн, а саме:

-189848,69 грн заборгованість за основним боргом;

-4155,70 грн- проценти за користування кредитом;

-967,05 грн- пеню.

Позовні вимоги правонаступника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»-ТОВ «Фінансова компанія «Укртехфінанс» до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь правонаступника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»- ТОВ «Фінансова компанія «Укртехфінанс»» ( ) понесені судові витрати в розмірі 4480,80 грн.

Стягнути з правонаступника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»- ТОВ «Фінансова компанія «Укртехфінанс» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1 261,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Повний текст складено 13.02.2023 року

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда
-

О.С.Комлева